extracted_text:
МДОАУ «Детский сад № 88»

        Консультация для родителей и педагогов

«Агрессивное поведение в дошкольном возрасте»

Подготовила: Демидова Е.А.

г. Оренбург

ПРИРОДА И СТРУКТУРА АГРЕССИИ.
Слово агрессия происходит от латинского "aggredi",
что означает "нападать". Оно издавна бытует в
европейских языках, однако, значение ему придавалось не всегда одинаковое. До
начала XIX века агрессивным считалось любое активное поведение, как
доброжелательное, так и враждебное. Позднее, значение этого слова изменилось,
стало более узким. Под агрессией стали понимать враждебное поведение в
отношении окружающих людей. Для того чтобы рассмотреть проблему детской
агрессивности в младшем дошкольном возрасте для начала поясним, каково общее
понятие агрессии, какова ее структура и природа.
Дети черпают знания о моделях поведения
из трех источников:
 Первый—это семья,
которая может одновременно демонстрировать агрессивное поведение и обеспечивать
его закрепление.
Во-вторых, агрессии также дети обучаются при взаимодействии со сверстниками,
зачастую узнавая о преимуществах агрессивного поведения во время игр («я самый
сильный—мне все можно»).
И в третьих, дети учатся агрессивным реакциям не только в реальных примерах, но и
на символических. В настоящее время, практически не вызывает сомнения тот факт,
что сцены насилия, демонстрируемые с экранов телевизоров, способствуют
повышению уровня агрессивности зрителя, и в первую очередь детей.Под агрессией,
по Э.Фромму, следует понимать любые действия, которые причиняют или имеют
намерение причинить ущерб другому человеку, группе людей или животному, а также
причинение ущерба вообще всякому неживому объекту. Агрессивность, по
Р.С.Немову, понимается как враждебность - поведение человека в отношении других
людей, которое отличается стремлением причинить им неприятности, нанести вред.
А.Бодалев    считает, что оценка ребенком другого человека и его
действий является простым повторением оценки авторитетным для ребенка взрослым.
Отсюда родители являются эталоном, по которому дети сверяют и
строят свое поведение.
Передавая социально полезный опыт, родители, порой передают и
негативные его стороны, являющиеся очень эмоционально заряженным
"руководством к действию". Не имея своего личного опыта, ребенок не в
состоянии соотнести правильность навязываемых моделей поведения с объективной
реальностью.
И.Гарбузов    выделил
три типа негативных отношений родителей к ребенку:
1.    Тип А - отвержение (неприятие ребенка, демонстрация недоброжелательного
отношения)
2.     Тип Б - гиперсоциализация (сверхтребовательное отношение: чрезмерная
критика, придирчивость, наказание за малейшую провинность)
3.
Тип В - гиперопека (эгоцентрическое воспитание:
сверхзаботливое отношение, при котором ребенок лишен возможности самостоятельно
действовать.)
Работу по коррекции агрессивного поведения у детей младшего дошкольного
возраста следует начинать не только с самим ребенком, но и с его родителями.

Практическая часть.
ИГРЫ
И УПРАЖНЕНИЯ
Таким образом, мы с вами рассмотрели
возможные причинны возникновения агрессивности. Теперь перед тем как перейти к
описанию игр и упражнений, направленных на ее коррекцию, давайте попробуем
сформулировать некоторые принципы общения с агрессивными детьми:
—помните что запрет и повышение
голоса—самые неэффективные способы преодоления агрессивности. Лишь поняв
причины такого поведения и сняв их, вы можете надеяться, что агрессивность
будет снята.
—показывайте ребенку
личный пример эффективного поведения. Не допускайте при нем вспышек гнева или
нелестных высказываний о ком либо.
—пусть ребенок в каждый момент времени
чувствует, что вы его любите, принимаете и цените. Не стесняйтесь его лишний
раз приласкать. Пусть он видит, что важен для вас.
—не обсуждайте при ребенке проблемы его
поведения.
Независимо от причины
агрессивного поведения ребенка существует общая стратегия окружающих по
отношению к нему.
1.    Если это, возможно, сдерживать агрессивные порывы ребенка
непосредственно перед их проявлением, остановить занесенную для удара руку,
окликнуть ребенка.
2.     Показать ребенку неприемлемость агрессивного поведения, физической или
вербальной агрессии по отношению к неживым предметам, а тем более к людям.
Осуждение такого поведения.
3.     Установить четкий запрет на агрессивное поведение, систематически
напоминать о нем.
4.     Обучать альтернативным и социально приемлемым способам выражения своего
гнева, своих эмоций:
-развивать умения понимать состояние
другого человека,
-обучение ауторелаксации
-обучение способам снятия напряжения
-развития навыков общения.
Детям важно давать выход своей
агрессивности. Можно им предложить:
—подраться с подушкой;
—использовать силовые, физические
упражнения;
 —рвать бумагу;
—использовать «мешочек для криков»;
—поколотить стол надувным молотком.
Овчарова Р.В. предлагает использовать в
целях коррекции
агрессивного поведения детей:
—занятия психогимнастикой;
—этюды и игры на развитие навыка регуляции поведения в коллективе;
—этюды и игры релаксационной направленности;
 —игры и упражнения на развитие осознания детьми отрицательных черт
характера;
—игры и упражнения на развитие позитивной модели
поведения.
В работе с детьми дошкольного возраста, а особенно с агрессивными
детьми показывает высокую эффективность использование элементов изотерапии.
Детям нравиться играть с водой, с глиной. С ними необходимо использовать
различные способы рисования: пальцами, ладошками, ступнями. С целью
корректирования агрессии можно ставить с детьми спектакли, в которых проблемным
детям необходимо давать роли с позитивной силовой характеристикой.
Развитию
контроля над собственными импульсивными действиями способствуют занятия
пальчиковой психогимнастикой.
1.«Брыкание»
Ребенок лежит на ковре, на спине. Ноги
свободно раскинуты. Медленно он начинает «брыкаться», касаясь, пола всей ногой.
Ноги чередуются и высоко поднимаются. Постепенно увеличивается сила и скорость
брыкания. На каждый удар нагой ребенок говорит «Нет», увеличивая интенсивность
удара.
Упражнение способствует эмоциональной
разрядке и снятию мышечного напряжения.
2.Настольные игры
Для работы с агрессивными детьми могут с
успехом использоваться различные настольные игры, которые предусматривают игру
как поодиночке, так и совместно.
В ходе совместных настольных игр дети
овладевают навыками
совместного бесконфликтного общения.
З.Этюд на развитие позитивной модели поведения «Дом с
Колокольчиком».
Этюды могут быть разными, в данном
примере будет использовано
стихотворение JI.
Кузьмина «Дом с колокольчиком»
Стоит небольшой старинный
Дом над зеленым бугром.
У входа висит колокольчик,
Украшенный серебром.
И если ты ласково, тихо
В него позвонишь,
То поверь,
Что в доме проснется старушка,
Седая-седая старушка,
И сразу откроет дверь.
 Старушка приветливо скажет:
—Входи, не стесняйся, дружек.
 На стол самовар поставит,
В печи испечет пирожок.
И будет с тобою вместе,
Чаек распивать до темна.
И старую, добрую сказку
 Расскажет тебе она.
 Но если, но если, но если
Ты в этот уютный дом
Начнешь кулаком стучаться,
Поднимешь трезвон и гром,
То выйдет к тебе не старушка,
А выйдет Баба—Яга,
И не слыхать тебе сказки,
 И не видать пирога.
После прочтение идет обсуждение и
проигрывание этой ситуации. Подводиться итог, что результат зависит от
характера, способа выполнения, намерений. Одного и того же можно добиться
разными путями, но эти пути могут привести к разным результатам.
4.Розыгрывание различных ситуаций
Детям предлагается разыграть следующие
ситуации:
—два мальчика поссорились—помири их;
—ты и твой друг хотят играть одной и той
же игрушкой;
—твой друг обижен на тебя, извинись перед
ним и попробуй
помириться;
можно использовать для разыгрывая и те ситуации, которые возникают в
ходе реальной игры. Использовать такой прием как «Обмен ролями» Это дает
возможность агрессивному ребенку побыть в роли слабого и обиженного.
5.Клеевой дождик
Дети встают друг за другом, и держаться за плечи впереди стоящего. В
таком положении они преодолевают различные препятствия.
-Подняться и спуститься со стула.
-Обогнуть широкое озеро.
-Пробраться через дремучий лес и т.д. Упражнение способствует
сплоченности группы.
6. Кукла «Бобо»
Агрессия у ребенка
постепенно может накапливаться, и когда ему удается выплеснуть ее, он снова
становиться спокойней. Значит, если дать ребенку возможность выплеснуть и
выместить агрессию, на какой либо объект, часть проблем связанных с его
поведением будет решена.
Для этой цели используется специальная кукла, ее можно сделать своими
руками. Например, из подушки: пришейте к старой подушки руки и ноги из ткани,
сделайте лицо и кукла готова. Можно сделать ее более плотной. Для этого сшейте
чехол продолговатой формы, так же прикрепите к нему руки и ноги, лицо, набейте
плотно ватой или песком и зашейте. Такую куклу ребенок может бить и пинать,
вымещая на ней накопившийся за день негативные чувства. Безболезненно выразив
свою агрессию, ребенок становится более спокоен, в повседневной жизни.
7.Встреча сказочных героев
Педагог подбирает каждому ребенку
сказочный персонаж, который
обладает противоположным личностным
особенностями. Например,
агрессивному и конфликтному ребенку
дается роль персонажа,
который всем помогает и со всеми дружит.
Ребенку с низкой
самооценкой дается роль героя, которым
все восхищаются.
Сказочные герои могут быть вымышленными.
Каждому герою волшебник дает по пять
«жизней», которых они
лишаются, если изменят поведение своих
героев.
Дети садятся в круг и открывают встречу
сказочных героев. Тему
для разговора дети могут выбрать сами.
Они придумывают сказку
для своих героев и разыгрывают ее. После
игры проходит
обсуждение.
Примерные вопросы:
—Опишите свои ощущения в новой роли.
—Что мешало сохранять определенный стиль
поведения?
—Сможете ли вы в реальной жизни вести
себя так, как ваш герой?

8.Сказка наоборот
Известная детям сказка разыгрывается в
двух частях:
1-я с   привычными образами сказочных героев;
2-я—черты характера сказочных героев меняются на противоположные.
Каждый ребенок играет одного и того же персонажа и в первой и во второй
части. После игры проходит обсуждение. Кого легче играть? (доброго или злого,
хитрого или честного) Трудно ли переключаться с одного характера на другой?
Бывают ли в жизни такие ситуации? И т.д.
Эта игра направлена на расширение понятия о разных стилях
поведения и осознание наиболее оптимального.
9.Ролевая гимнастика
Рассказать любое четверостишие следующим образом:
- шепотом;
-с пулеметной скоростью;
-со скоростью улитки;
-как робот;
-как иностранец.
Походить как:
-младенец;
-старик;
-лев, и т.д.
Попрыгать как:
-кузнечик;
-козлик;
-кенгуру, и т.д.
Нахмурится как:
-осеняя тучка;
-Карабас Барабас, и т.д.
9.
Этюды и игры релаксационной направленности:
 Поза покоя
Сесть ближе к краю стула, опереться на спинку, руки свободно
положить, а колени, ноги слегка расставить. Формула общего покоя
произноситься медленно, тихим голосом, с длительными паузами:
Все умеют танцевать,
Прыгать, бегать, рисовать,
Но не все пока умеют
Расслабляться, отдыхать.
Есть у нас игра такая—
Очень легкая, простая,
Замедляется движенье,
Исчезает напряженье...
И становится понятно—
Расслабление приятно!
«Кулачки»
Сожмите пальцы в кулачек покрепче. Ручки лежат на
коленях.
Сожмите их сильно—сильно. Вот как напряглись руки! Сильное напряжение.
Нам не приятно так сидеть! Руки устали. Расслабили руки. Отдыхаем. Кисти рук
потеплели. Легко, приятно стало.
Слушаем и делаем как я.
Руки на коленях,
Кулачки сжаты,
 Крепко, с напряжением
Пальчики прижаты (сжать пальцы),
Пальчики сильней сжимаем
 Отпускаем, разжимает.
Легко
приподнять и уронить расслабленную кисть.
Знайте, девочки и мальчики: Отдыхают
наши пальчики.
Руки не напряжены,
 А расслаблены.
Наши руки так стараются,
Пусть и ноги расслабляются!
Загораем
Представьте себе, что ноги загорают на
солнышке (вытянуть ноги
вперед, сидя на стуле).
Поднимаем ноги, держим.
Ноги напряглись.
Здесь можно предложить ребенку самому
потрогать, какими
твердыми стали его мышцы.
Напряженные ноги стали твердыми, каменными. Опустили ноги. Они устали, а теперь
отдыхают,
расслабляются.
Как хорошо, приятно стало.
Мы прекрасно загораем!
Выше ноги поднимаем!
Держим. .Держим. .Напрягаем..
Загораем! Опускаем (ноги резко опустить на
пол).
Ноги не напряжены,
А расслаблены.
 «Кораблик»
Представьте себе, что мы на корабле.
Качает. Чтобы не упасть,
расставьте ноги пошире и прижмите их к
полу. Руки сцепите за
спиной. Качнуло палубу, прижмите к
полу правую ногу (правая нога
напряжена, левая расслаблена) Выпрямились!
Расслабили ноги.
Качнуло в другую сторону, прижимаем к
полу левую ногу.
Выпрямились.
Стало палубу качать!
Ногу к палубе прижать!
Крепче ногу прижимаем,
А другую расслабляем.
Упражнение выполняется поочередно для
каждой ноги.
После обучения расслаблению мышц ног мы
еще раз повторим позу покоя. Снова руки на колени,
 А теперь немного лени...
Напряженье улетело,
И расслабленно все тело..
Наши мышцы не устали
И еще послушней стали.
Дышится легко, ровно, глубоко....
«Шарик»
Представим, что мы надуваем воздушный
шар. Положите руку на
живот. Надуваем живот, будто это
большой воздушный шар.
Мышцы живота напрягаются. Это сильное
напряжение неприятно!
Не будем надувать большой шар. Выдох!
Мышцы живота
расслабились. Стали мягкими. Теперь
легко сделать новый вдох.
Воздух сам легко входит внутрь. И
выдох свободный, не
напряженный!
Вот как шарик надуваем!
А рукою проверяем (вдох).
Шарик лопнул, выдыхаем,
Наши мышцы расслабляем.
Дышится легко..ровно..глубоко..
«Волшебный сон»
Ребенок находится в позе покоя.
—Сейчас, когда я буду читать стихи, ты
закроешь глаза. Начинается
игра «Волшебный сон». Ты не заснешь по
настоящему, будешь все
слышать, но не будешь двигаться, и
открывать глаза. Внимательно
слушай и повторяй про себя мои слова.
Спокойно отдыхай, закрыв
глаза. «Волшебный сон закончится,
когда я скажу: «Открыть глаза».
Внимание, наступает «Волшебный сон»
Реснички опускаются...
Глазки закрываются...
Мы спокойно отдыхаем (2 раза),
Сном волшебным засыпаем.
Дышится легко, ровно, глубоко.
Наши руки отдыхают
Отдыхают, засыпают (2раза)
Шея не напряжена
И расслабленна...
Губы чуть приоткрываются,
Все чудесно расслабляется (2 раза)
Дышится легко.. .ровно... глубоко...
—длительная пауза,
Мы спокойно отдыхали,
Сном волшебным засыпали.
Хорошо нам отдыхать!
Но пора уже вставать!
Крепче кулачки сжимаем,
Их повыше поднимаем.
Потянуться! Улыбнуться!
Всем открыть глаза и встать.
Стихотворная форма читается медленно, тихим голосом, с длительными
паузами. Желательно использовать спокойную, расслабляющую музыку. Это
упражнение можно проводить перед дневным или ночным сном ребенка, для снятия
накопйвшейся усталости и напряжения.
Релаксационные упражнения
«Снежная баба»
Из этого упражнения можно сделать небольшую игру, катая при этом по
полу воображаемые комья снега. Затем вместе с ребенком вы лепите снежную бабу,
а ребенок ее изображает. Итак, «Слепили дети во дворе снежную бабу. Красивая
снежная баба получилась (нужно попросить ребенка изобразить снежную бабу). Есть
у нее голова, туловище, две руки, которые чуть торчат в стороны, и стоит она на
двух крепких ногах...Ночью подул ветер холодный—холодный, и стала наша баба
замерзать. Сначала у нее замерзла голова (попросить ребенка напрячь голову
и шею), потом плечи (ребенок напрягает плечи), потом туловище (дети
напрягают туловище)... А ветер дует все сильнее, хочет разрушить снежную
бабу. Уперлась снежная баба своими ножками (дети напрягают ноги), и
не удалось ветру разрушить ее. Улетел ветер, наступило утро, выглянуло
солнышко, увидело снежную бабу и решило ее согреть. Стало солнышко припекать, и
начала наша баба таять. Сначала стала таять голова (дети свободно
опускают голову), потом плечи (дети опускают и расслабляют плечи), потом
руки (мягко опускают руки), потом туловище (дети, как бы оседая,
склоняются вперед), а потом и ноги (ноги мягко сгибаются в коленях). Дети
сначала садятся, а потом ложатся на пол. Солнышко греет, снежная баба тает и
превращается в лужицу, растекающуюся по земле.
«Черепаха»
Упражнение делается лежа, лучше а боку или животе. Попросите детей
представить, что они маленькие черепашки, которые лежат на желтом песочке (или
мягкой травке) возле прозрачного ручейка. Греет солнышко черепашке тепло и
хорошо. Ручки и ножки расслаблены, шейка мягкая.... Вдруг появилась холодная
туча и закрыла солнышко. Черепашке стало холодно и неуютно, и она спрятала
ножки, ручки и шейку в панцирь (дети сильно напрягают спину, слегка выгибая
ее и изображая тем самым панцирь, а так же напрягают шею, руки и ноги втягивая
их под себя, 5-10 сек). Но вот туча улетела, опять выглянуло солнышко, вновь
стало тепло и хорошо. Черепашка согрелась, и ее шея, ручки и ножки стали
теплыми и мягкими и опять появились из под панциря (спина расслабленна 5-10 сек.).
 Расслабление в позе «Морская звезда»
Желательно
упражнение выполнять под музыку. Попросите детей закрыть глаза и представить
место, где они любят отдыхать, где они себя всегда хорошо и безопасно
чувствуют. Затем пусть они представят, что находятся в этом месте и делают там
то, от чего они испытывают радость и удовольствие (то, что хочется).
Продолжительность упражнения 1-2 минуты. В конце упражнения попросите детей
открыть глаза, потянуться несколько раз, сесть глубоко вдохнуть и выдохнуть и
встать.
Литература:
1.
Г.А. Широкова «Справочник дошкольного
психолога»—Ростов- на-Дону «Феникс» 2003г.
2.
Н.В. Клюева; Ю.В. Касаткина; «Учим детей общению»
Характер, коммуникабельность; Популярное пособие для родителей и
педагогов—Ярославль «Академия развития» 1997г.
3.
Л.М. Костина «Игровая терапия с тревожными
детьми»—С-П «Речь» 2003г.
4.
Т.П. Смирнова «Психологическая коррекция
агрессивого поведения детей»—Ростов-на-Дону «Феникс» 2003г.

Скачано с
www.znanio.ru

file_name: Консультация Агрессия.doc

alt: М ДОАУ «Детский сад № 88»

alt: ПРИРОДА И СТРУКТУРА АГРЕССИИ.

alt: Овчарова Р.В. предлагает использовать в целях коррекции агрессивного поведения детей: —занятия психогимнастикой ; —этюды и игры на развитие навыка регуляции поведения в коллективе ; —этюды…

alt: Что в доме проснется старушка,

alt: Походить как: - младенец; - старик; - лев, и т

alt: А расслаблены. Наши руки так стараются,

alt: Не будем надувать большой шар.

title: Консультация «Агрессивное поведение в дошкольном возрасте»


extracted_text:
1.Өрнекті
ықшамдаңыз:

2. Теңдеулер жүйесін
шешіп, х1·х2 мәнін табыңыз (
мүндағы (х1;х2) теңдеулер
жүйесінің түбірі
А) 8             В) 28          С) 15
D) 18
E) 12

3.Теңсіздікті
шешіңіз:
                    D) ¥ ; 3]

4.Теңсіздіктер
жүйесін шешіңіз:

А) (- ¥; 2)
В) шешімі жоқ
С) (- ¥; 2)È(3; +¥)
D) (1; 2)
С) (1; 3)

5.Шеңбердің
теңдеуі х2+у2+4х=3+6у түрінде болса,
шеңбердің центрінің координатын табыңыз

А) (1; 2)
В) (-3; -2)
С) (2; 3)
D) (-2; 3)
С) (-1; 4)

6.

7.теңдеулер
жүйесінің оң шешімін табыңыз

А) (9; 2)
В) (2; 5)
С) (0; 5)
D) (7; 1)

8

9. Төмендегі
сандар жиынының ішінен теңдеулер
жүйесінің шешім(дер)ін көрсетіңіз.

А) (6; -1)
В) (2; 6)
С) (-2; 6)
D) (5; -1)
Е)  (-3; -2)
Ғ) (3; -2)
G) (-3;2)
Н) 3;2)

10.Теңдеуді
шешіңіз: (х-5)2=5(9-2х)

А) түбірлері жоқ
В)
С) )
D)
Е)

11.
Теңсіздіктер жүйесін шешіңіз

Тест
1.Өрнекті ықшамдаңыз: .
1)       2)     3)         4)
2.  - келесі
өрнектің мәні болса,
онда бөлшегін
есептеңіз
1)       2)     3)         4)
3.Амалдарды орындаңыз:
1)       2)     3)         4)
4. Өрнекті ықшамдаңыз:
1)       2)     3)         4)
5.Дәрежелеуді орындаңыз:
1)       2)
3)         4)

6.Бөлшекті
қысқартыңыз:

1)

2)
3)
4)
5)

7.
Есептеңіз:

8.
Өрнекті ықшамдаңыз:

9. Түбірдің мәнін
есептеңіз:
1)
1
2)
2
3)
13
4)
7140
5)
169
10. Өрнекті ықшамдаңыз:

1)

2)

3)

4)

11. Бөлімді иррационалдықтан
босатыңыз:

1)

2)

3)

4)

12. Бөлімді иррационалдықтан
босатыңыз:

13. Өрнектің
мәнін есептеңіз:

1) 11               2)              3)          4) 2        5)

14. 6х2+х-7=0
теңдеуінің түбірлерінің қосындысы:
1)
6       2)                      3)          4)               5)

15.
Өрнекті ықшамдаңыз:

1)     2) 3)4)5)
16.
Ықшамдаңыз:
1)
    2)
           3)
      4)
     5)

17. Ықшамдаңыз:

18. Ықшамдаңыз:
A)
B)
C)
D)
E)

19. бөлшегіне тең сандарды
көрсетіңіз

А)
4,5
В)
С) 22,5
D) 1,5
Е) 225
Ғ) 2,25
G)
H)

20.
Ықшамдаңыз:

file_name: тест 1.docx

alt: Теңдеулер жүйесін шешіп, х 1 ·х 2 мәнін табыңыз ( мүндағы (х 1 ;х 2 ) теңдеулер жүйесінің түбірі

alt: Е) 11. Теңсіздіктер жүйесін шешіңіз

alt: Тест 1. Өрнекті ықшамдаңыз:

intro: тест

математика

group: Дисциплины

tags: тест математика

title: Тест по математике


extracted_text:
Облік
загальновиробничих затрат

За П(с)БО 16 загальновиробничі затрати виділено у самостійну групу.
Відповідно до стандарту до загальновиробничих затрат відносяться: вартість допоміжних
матеріалів, заробітну плату апарату управління цехами, дільницями, затрати на
утримання і ремонт будівель, приміщень і обладнання загальновиробничого
призначення, орендну плату, комунальні послуги тощо. Докладний перелік
загальновиробничих затрат наведено у п. 15 П(с)БО 16, яким слід керуватися у
разі ідентифікації затрат підприємства.
Загальновиробничі затрати належать до непрямих затрат, оскільки їх
неможливо виділити у вартості кожного виробу і важко пов’язати з конкретною
одиницею продукції економічно доцільним шляхом.
Вираз «економічно доцільним шляхом «означає, що у разі віднесення затрат
до певного об’єкта слід керуватися принципом співвідношення затрат і вигід.
Якщо, припустимо, затрати, пов’язані з визначенням вартості ниток за кожною виготовленою
сукнею, перевищують вартість самих ниток, то доцільніше і дешевше розподілити
ці матеріали між виробами непрямим шляхом, наприклад пропорційно прямим
затратам.
У наведеному прикладі нитки є допоміжними матеріалами, вартість яких
відноситься до загальновиробничих витрат.
Як було визначено вище, загальновиробничі затрати належать до затрат
непрямого характеру, вони не можуть прямо включатися до собівартості продукції
(робіт, послуг), як, наприклад, вартість матеріалів або затрати на оплату праці
виробничих робітників, які є прямими затратами.
Виняток становить той випадок, коли або випускається один вид продукції,
або вся продукція є однотипною, проходить однакові виробничі операції і при
цьому на підприємстві відсутнє незавершене виробництво. Тоді по закінченні
звітного періоду можна визначити фактичну суму всіх змінних і постійних затрат
і, розділивши її на кількість виготовлених за даний період виробів, обчислити
собівартість виробленого продукту (або наданої послуги).
На практиці така ситуація зустрічається рідко. Як правило, виробничі
підприємства виробляють багато різних видів продукції і потребують інформації
про затрати та собівартість продукції для визначення ціни до того, як
закінчиться звітний період. Тому дуже важливо, щоб загальновиробничі затрати
були включені до суми затрат та собівартості виробу до закінчення звітного
періоду.
Механізм, який уможливлює це, заснований на застосуванні нормативного
методу і рекомендований П(с)БО 16.
Перш ніж розглянути особливості методики включення загальновиробничих
затрат до складу собівартості продукції (робіт, послуг), з’ясуємо принцип
самого нормативного методу.
Визначення нормативу загальновиробничих затрат. Норматив загальновиробничих затрат розраховується як
відношення прогнозовуваного значення загальновиробничих затрат до
прогнозовуваного значення бази розподілу або, що є тим самим, до показника бази
розподілу за нормальною потужністю.
Наприклад, якщо за базу розподілу загальновиробничих затрат вибрані
машино-години роботи обладнання, що у разі нормальної потужності становить 4000
маш.-год. на рік (середній показник, який визначається на підставі даних
попередніх років або операційних циклів за умови звичайної діяльності
підприємства), то ця величина й буде базою розподілу за нормальною потужністю.
Якщо прогнозований рівень загальновиробничих затрат за нормальної
потужності становитиме 10 000 грн (також визначається на підставі даних
попередніх років або операційних циклів), то норматив загальновиробничих затрат
на одиницю бази розподілу (Нзаг) розраховується так:
Нзаг = 10 000 : 4000 = 2,5 (грн/маш.-год.).
Використовуємо цей показник за таких умов. На виготовлення одного виробу
затрачено півгодини роботи обладнання (0,5 маш.-год.). Оскільки норматив
загальновиробничих затрат дорівнює 2,5 грн/маш.-год., то на виріб буде
віднесено 1,25 грн загальновиробничих затрат (2,5 × 0,5). Ця сума
додається до прямих затрат (вартості матеріалів, заробітної плати, нарахування
на оплату праці виробничих робітників тощо), які припадають на один виріб. У результаті
отримують виробничу собівартість готового виробу.
Бухгалтерський облік загальнорвиробничих затрат ведуть за кожним
підрозділом окремо. Для цього на рахунку № 91 «Загальновиробничі витрати»
відкривають окремі субрахунки.
У межах кожного підрозділу загальновиробничі затрати поділяються на
затрати в межах норм і понад норм. Це є групуванням другого рівня.
Затрати в межах норм поділяються на дві групи: змінні та постійні
(сталі). Це — третій рівень групування.
Зі сталих затрат будуть списані розподілені затрати.
Важливою особливістю загальновиробничих затрат є те, що на відміну від
прямих затрат, які завжди є змінними, загальновиробничі затрати можуть бути як
змінними, так і постійними (сталими).
Тому у бухгалтерському обліку загальновиробничих затрат їх поділяють на
змінні та сталі.
До змінних відносяться ті загальновиробничі затрати, які змінюються прямо
(або майже прямо) пропорційно зміні обсягу діяльності, а до постійних (сталих)
— ті, які зі зміною обсягу діяльності залишаються незмінними (або майже
незмінними).
Такі властивості загальновиробничих затрат відіграють суттєву роль у разі
віднесення їх на собівартість окремих виробів.
Прикладом змінних загальновиробничих затрат можуть слугувати: заробітна
плата допоміжних виробничих робітників (із нарахуваннями), вартість допоміжних
матеріалів, комунальних послуг тощо. Прикладом постійних загальновиробничих
витрат є: амортизація обладнання (у разі прямолінійного методу нарахування
амортизації), орендна плата, страхові платежі та ін.
Нерозподілені постійні (сталі) загальновиробничі затрати та їх облік. Постійні (сталі) загальновиробничі затрати розподіляються за
нормативом, тому та їх частина, яка після розподілу включається до затрат
виробництва, не збігається з фактичною величиною таких затрат. Через це на
практиці доводиться стикатися або з не повністю розподіленими, або з надмірно
розподіленими постійними загальновиробничими затратами.
Приклад. На підприємстві за базу розподілу прийнято
машино-години; на виготовлення готової продукції у звітному періоді затрачено 1
800 маш.-год. роботи обладнання (перший варіант). Норматив загальновиробничих
затрат становить 2,0 грн на 1 маш.-год.
Визначаємо суму постійних (сталих) загальновиробничих затрат. Вона
дорівнює 3600 грн (1800 × 2,0). За даними бухгалтерського обліку, у
звітному періоді фактичні постійні (сталі) загальновиробничі затрати становили
3700 грн. Необхідно розрахувати, яка їх частина підлягає віднесенню до
затрат виробництва.
Нормативні затрати (сталі затрати) становлять
1800 × 2 = 3600 (грн).
Сума нерозподілених постійних загальновиробничих затрат дорівнює
3700 – 3600 = 100 (грн).
У бухгалтерському обліку сума 3600 грн буде списана на рахунок 23
«Виробництво» і надалі включена до складу виробничої собівартості виробу (дебет
рахунка 26 «Готова продукція»). Сума ж у розмірі 100 грн буде списана на
субрахунок 901 «Собівартість реалізації готової продукції» безпосередньо з
рахунка 91 «Загальновиробничі витрати».
Пунктом 16 П(с)БО 16 передбачено, що загальна сума розподілених і
нерозподілених постійних загальновиробничих затрат не може перевищувати їхню
фактичну величину.
Якщо ж за інших рівних умов для виготовлення готової продукції
знадобиться, наприклад, 2000 маш.-год. роботи обладнання, то сума розподілених
за нормативом постійних загальновиробничих затрат становитиме 4000 грн
(2000 × 2,0), і матимуть місце із надмірно розподілені постійні
загальновиробничі затрати в сумі — 300 грн (3700 – 4000).
Але П(с)БО 16 така методика не застосовується, сума надмірно розподілених
постійних загальновиробничих затрат не враховується. Тому у другому варіанті
розглянутого нами прикладу сума розподілених постійних (сталих)
загальновиробничих затрат приймається на рівні 3700 грн — суми фактично
понесених постійних (сталих) загальновиробничих затрат, яка і буде списана у дебет
рахунка 23 «Виробництво». Сума постійних (сталих) нерозподілених затрат у цьому
випадку дорівнюватиме нулю (3700 – 3700).
Методика розподілу загальновиробничих затрат. Згідно з П(С)БО 16 підприємства, які зайняті виробництвом готової
продукції (виконанням, робіт, наданням послуг), повинні щомісяця розподіляти
загальновиробничі затрати між рахунками «Виробництво» і «Собівартість
реалізації». Підприємство самостійно вибирає базу розподілу. Вибраний критерій
обов’язково має вказувати на зв’язок між загальновиробничими затратами і
причинами, які впливають на них.
Як критерій для такого розподілу вибирають будь-який вимірник виробничої
діяльності, який і є базою розподілу. Наприклад:
— число відпрацьованих людино-годин;
— сума нарахованої заробітної плати виробничих робітників;
— кількість машино-годин роботи обладнання;
— кількість випущених виробів;
— матеріальні затрати;
— основні затрати та ін.
Кожному підприємству доцільно вибрати за базу розподілу таку
характеристику виробничого процесу, зміна якої найбільшою мірою впливає на
величину загальновиробничих затрат.
Наприклад, чим більше годин працює обладнання, тим вище будуть затрати на
електроенергію. Тому для тих підрозділів, які оснащені великою кількістю
обладнання, як базу розподілу загальновиробничих затрат доцільно застосовувати
кількість годин роботи обладнання.
Вибір невідповідної характеристики означатиме, що суми загальновиробничих
затрат, які відносяться на окремі вироби (роботи, послуги), неточно відобразять
фактично понесені затрати.
Як було визначено вище, база розподілу загальновиробничих затрат
установлюється підприємством самостійно й може бути як єдиною для всіх
підрозділів, так і індивідуальною для кожного з них.
Бухгалтерський облік загальновиробничих затрат ведуть за видами діяльності.
Тому, якщо підприємство займається різними видами діяльності, які відрізняються
складністю праці і ступенем механізації, доцільно застосовувати базу розподілу
загальновиробничих затрат для кожного підрозділу окремо. Наприклад, у тих
випадках, коли до складу підприємства входять підрозділи, які випускають готову
продукцію, і підрозділи, які надають послуги, базу розподілу потрібно вибрати
окремо для кожного підрозділу. Для цеху, де встановлено обладнання,
характерними будуть такі статті загальновиробничих затрат, як амортизація,
утримання та експлуатація обладнання, а також ремонт обладнання. Оптимальним
критерієм для розподілу таких затрат будуть машино-години. За базу розподілу
можуть бути вибрані й такі показники, як кількість машин або залишкова вартість
обладнання.
У певних випадках діяльність може бути пов’язана із застосуванням ручної
(або розумової) праці. Характерними загальновиробничими затратами будуть
затрати на управління виробництвом (або обслуговування виробничого процесу). За
базу розподілу у такому разі доцільно прийняти заробітну плату виробничих
робітників.
Можуть бути використані й такі показники, як години праці або
кількість основних виробничих робітників.
Відображення у системі рахунків результату розподілу та списування
загальновиробничих затрат. У бухгалтерському
обліку змінні загальновиробничі затрати і розподілені постійні (сталі)
загальновиробничі затрати списуються в дебет рахунка «Виробництво», звідки по
завершенні процесу виробництва списуються в дебет рахунка «Готова продукція».
Згідно з П(с)БО 16 нерозподілені постійні загальновиробничі затрати
включаються до складу собівартості реалізованої продукції (робіт,
послуг) у періоді їх виникнення.
У бухгалтерському обліку ці затрати списуються в дебет рахунка
«Собівартість реалізації» безпосередньо з рахунка «Загальновиробничі затрати».
Слово «реалізованої» виділено нами не випадково. Все сказане щодо списання
нерозподілених постійних загальновиробничих затрат справедливе лише в тому
разі, якщо у звітному періоді є реалізація продукції (робіт, послуг).
Списування постійних нерозподілених загальновиробничих затрат, якщо
реалізації немає. П(С)БО 16 не дає відповіді на це
запитання, тобто можна сказати, що на сьогодні питання є неврегульованим.
Але списувати нерозподілені постійні (сталі) загальновиробничі затрати на
рахунок «Собівартість реалізації» за відсутності такої неправомірно, оскільки
це суперечить П(с)БО 16 та Інструкції № 291, де сказано: «Рахунок
«Собівартість реалізації» призначений для узагальнення інформації про собівартість
реалізованої готової продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг».
Пунктом 7 П(с)БО 16 передбачено відображення затрат у випадку, якщо їх
неможливо прямо зв’язати з доходом певного періоду, у складі затрат того
звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Логічним, на нашу думку, буде списання розподілених постійних (сталих)
загальновиробничих затрат на рахунок «Інші затрати операційної діяльності».
Хоча це, також суперечить Інструкції № 291, згідно з якою на рахунку «Інші
затрати операційної діяльності» ведеться облік затрат операційної діяльності
підприємства, крім затрат, які відображуються на рахунках «Собівартість
реалізації», «Загальновиробничі затрати»...
Методологічний раді при Міністерстві фінансів України варто і внести
відповідні корективи як до П(с)БО 16, так і до Інструкції № 291.
Розглянемо (на умовному числовому прикладі) методику списання
нерозподілених постійних загальновиробничих затрат у випадку, якщо у звітному
періоді:
а) була реалізація;
б) не було реалізації.
Нехай прямі затрати на виробництво готової продукції (вартість
матеріалів, зарплата основних виробничих працівників і нарахування на неї)
становили 15 000 грн, а непрямі (загальновиробничі) — 1000 грн, у
тому числі:
— змінні (комунальні послуги) — 600 грн;
— постійні (орендна плата) — 400 грн.
Згідно з нормативом, прийнятим на підприємстві, постійні
загальновиробничі затрати в сумі 400 грн були розділені на:
— розподілені — 300 грн;
— нерозподілені — 100 грн.
Порядок відображення в бухгалтерському обліку операцій по списання
зазначених затрат наведено у табл. 2.4.1.

Таблиця 2.4.1

№ з/п

Зміст операції

За новим планом рахунків

Сума, грн

Дебет

Кредит

1

2

3

4

5

1

Списані прямі затрати на виробництво продукції

23

201, 661, 651—653

15 000

2

Відображені комунальні послуги та орендна плата у складі
  загальновиробничих затрат

91

631

1 000

3

Списані загальновиробничі затрати (змінні в сумі 600 грн і
  постійні розподілені в сумі 300 грн) на затрати виробництва

23

91

900

4

Оприбуткована готова продукція

26

23

15 900

а) якщо готова продукція реалізована
  за ціною 8400 грн з урахуванням ПДВ

5

Відображена реалізація готової продукції

361

701

8 400

6

Нараховані податкові зобов’язання з ПДВ

701

641

1 400

7

Відображений чистий дохід від реалізації

701

791

7 000

8

Списані на
  собівартість реалізованої продукції:
  — виробнича собівартість
  — нерозподілені постійні загальновиробничі витрати

901
  901

26
  91

15 900
  100

9

Списана на фінансовий результат собівартість реалізованої продукції

791

901

16 000

б) якщо реалізації немає

10

Списані постійні (сталі) нерозподілені загальновиробничі затрати до
  складу інших затрат операційної діяльності

949

91

100

11

Списані на фінансовий результат інші затрати операційної діяльності

791

949

100

Виходячи з наведеного, методика бухгалтерського обліку затрат на
виробництво готової продукції та визначення її виробничої собівартості може
бути представлена такою схемою (рис. 2.4.19).

Примітки: ЗМЗ — змінні
затрати; СРЗ — сталі розподілені затрати; СВВ — собівартість виробнича; СНРЗ —
сталі нерозподілені затрати; ВННЗ — виробничі наднормативні затрати; ВСВПП —
собівартість проданої продукції
Рис. 2.4.19. Схема обліку затрат на виробництво готової продукції
та визначення її виробничої та продажної собівартості

Облік випуску
готової продукції
та здачі робіт (послуг)

Планом рахунків для обліку наявності та руху готової продукції, що має
кількісні характеристики та складується, передбачено рахунок «Готова продукція»
(рис. 2.4.20). За своїми характеристиками та структурою він аналогічний
рахунку «Матеріали» й формує вид запасу виробничої діяльності.

Рис. 2.4.20. Рахунок «Готова продукція»
У бухгалтерському обліку готова продукція має оцінюватися за фактичною
собівартістю виготовлення. Але оскільки фактична собівартість може бути
встановлена лише після визначення збирання всіх затрат і калькулювання її
фактичної собівартості, постає потреба в щоденному обліку наявності та руху
готової продукції до визначення її вартісних характеристик (для цього
застосовуються спеціальні способи, аналогічні способам обліку матеріалів).
Випуск готової продукції з виробництва оформляється та відображується в
обліку по-різному залежно від її виду. Якщо продукція має речовий характер
(виріб), то це означає, що її потрібно передати на склад. У такому разі на
підставі первинних документів у бухгалтерському обліку буде зроблено запис,
наведений на рис. 2.4.21.

Рис. 2.4.21. Облік випуску готової продукції, що має
кількісні
та якісні характеристики і яку здають на склад
Якщо продукція не має натуральних параметрів — робота (ремонт) або
послуга (транспортні послуги), то в бухгалтерському обліку випуск рівнозначний
переданню продукції замовнику. Тому факт випуску відображується в
бухгалтерському обліку (рис. 2.4.22).

Рис. 2.4.22. Облік випуску готової продукції, що має
кількісні
та якісні характеристики і яку не здають на склад
Коли продукція є унікальною (пароплав, будинок тощо), то відповідний
випуск (передання замовнику) відображується записом, наведеним на
рис. 2.4.23.

Рис. 2.4.23. Облік випуску готової продукції,
яка не здається на склад

Калькулювання
виробничої собівартості
готової продукції (надання послуг)

Для правильного відображення в обліку вартісних параметрів
(характеристик) продукції потрібно виконати калькуляційну процедуру,
калькуляційні розрахунки її фактичної виробничої собівартості.
Установлення фактичної виробничої собівартості продукції необхідне для
визначення: фактичних результатів діяльності господарства, ціноутворення,
ефективності технологічних та організаційних рішень, раціональності затрат
тощо.
Калькулювання — це визначення
розміру затрат у вартісному вимірі, які припадають на калькуляційну одиницю. За
допомогою калькулювання обліковують собівартість. Метою калькулювання фактичної
собівартості у виробництві є собівартість продукції. Щоб калькулювати фактичну
собівартість готової продукції, потрібно обліковувати її випуск. Для визначення
собівартості продукції необхідні як кількісні, так і якісні її характеристики.
Продукція може бути виробом, роботою, послугою.
Собівартість продукції розраховують за калькуляційними елементами —
статтями затрат. Статті затрат можуть бути фінансовими й галузевими. У
фінансовій калькуляції є дві статті — прямі затрати та непрямі (накладні)
затрати. Широким є галузевий, а точніше, виробничий аспект побудови
собівартості. Номенклатура статей затрат на різних підприємствах різна і
залежить від потреб управління. Це питання розглядатиметься у третій частині
навчального посібника.
Об’єктом калькулювання є собівартість продукції (виробу, послуги або
роботи), але слід мати на увазі не лише об’єкти, а й калькуляційні одиниці.
Калькуляційними одиницями відносно готової
продукції можуть бути:
—  сукупна собівартість, тобто собівартість усієї продукції, яку випустило
господарство, його виробничий підрозділ (цех, бригада, дільниця тощо);
—  собівартість окремого виду продукції (виробу, напівфабрикату тощо);
—  собівартість кількісної (метр, маса, пари, тонни тощо) або якісної (сухих
речовин, вологості тощо) натуральної одиниці вимірювання.
Ці одиниці вимірювання виникають у калькуляційному процесі послідовно.
Для того щоб обчислити собівартість окремого виду продукції, потрібно мати
обчислену сукупну собівартість продукції. Не можна визначити собівартість
натуральної одиниці вимірювання, коли попередньо не визначено собівартість
окремого виду продукції. Отже, калькулювання собівартості продукції — це
процес, який складається з трьох послідовних процедур-етапів
(рис. 2.4.24).

Рис. 2.4.24. Етапи та об’єкти калькулювання
собівартості продукції та їх взаємозв’язок
Водночас калькуляційний процес не охоплює всієї складності калькулювання
в господарстві, оскільки крім основної продукції воно має калькулювати й
продукцію допоміжного виробництва, яка використовується основним виробництвом,
а також напівфабрикати (якщо вони випускаються).
Собівартість продукції обчислюють в різні способи (прийоми, які залежать
від наявності (або відсутності)) тих чи тих факторів калькулювання.
Фактори, що визначають процес калькулювання фактичної виробничої
собівартості продукції. Основним вихідним
елементом будь-якого виробництва є готова продукція. Водночас на виробництві
можливі побічна продукція, відходи виробництва, брак. Окрім того,
безперервність технологічного процесу, особливості його організації потребують
врахування наявності незавершеного виробництва.
Вивчення складу елементів затрат як сукупності показує, що ця сукупність
у вартісному вимірі характеризує водночас вартість таких елементів: готової
продукції, відходів виробництва, браку виробництва, побічної продукції,
незавершеного виробництва. Отже, не маючи конкретизації стосовно окремого
елемента, вона досягається калькулюванням. Але для цього потрібні кількісні
характеристики всіх названих факторів.
Згідно з нормативними актами готовою продукцією вважається
така, що відповідає чинним стандартам, технічним чи договірним умовам, прийнята
на склад й оформлена відповідним документом. Натуральні технічні та
технологічні параметри готової продукції визначаються нормативними документами
або договором. При цьому можливі два варіанти: готовий продукт має або
кількісні параметри, або і кількісні і якісні. Усі ці характеристики мають бути
зазначені в документах на випуск, інакше калькулювання собівартості продукції
неможливе.
Особливу актуальним є облік випуску продукції у комплексних виробництвах
(металургійна, хімічна, гумо-технічна та інші галузі) де з одного виду
матеріалів виготовляють кілька видів готової продукції. Інколи разом із готовою
продукцією одержують побічну продукцію, а іноді й супутню. Наприклад, під час
виробництва аміаку одержують вуглекислий газ, у броварному виробництві
супутньою продукцією є вуглекислота, у виробництві капролактаму побічним
продуктом є сульфат амонію тощо.
За своїми технічними та іншими характеристиками побічна та супутня
продукція мало чим відрізняється від основної, тому їхні кількісні та якісні
параметри визначають так, як і основної продукції.
Аналогічні натуральні (кількісні та якісні) характеристики мають й інші
вихідні елементи виробництва: відходи, брак, незавершене виробництво. Усі
вихідні елементи процесу виробництва стають об’єктами калькулювання фактичної
собівартості готової продукції. Їх наявність або відсутність ускладнює або
полегшує (спрощує) процедуру калькулювання, а поєднання визначає його метод
(або спосіб).
Відходи виробництва — це залишки
сировини, матеріалів, які утворюються у процесі виробництва та частково або
повністю втратили первісні властивості. До відходів належать і продукти
фізико-хімічної переробки сировини, які не є метою виробництва (їх можна
використовувати іноді з невеликими затратами). Відходи слід відрізняти від
технологічних втрат: вигару, усушування, упікання тощо.
У калькуляційних процесах важливим моментом є оцінювання відходів. На
теперішній час таке оцінювання здійснюється переважно за цінами можливої
реалізації.
Усі відходи у виробництві мають бути здані на склад й оформлені
накладними. Раціональне використання відходів потребує контролю за їх
утворенням і використанням з боку бухгалтерської служби.
Супутня продукція як вихідний елемент
виробничого процесу також має якісні та кількісні параметри, які мають дістати
вартісну характеристику. Така продукція оцінюється за твердими або договірними
цінами. Її вартість вираховують із затрат основного виробництва. Проте такий
підхід не можна вважати ні економічно, ні технічно правильним, оскільки
фактично одержання супутні продукції — це додаткові затрати на її одержання.
Наприклад, щоб одержати газ у вугледобуванні, слід затратити певні кошти на
організацію цього процесу. Тому супутня продукція потребує окремого
калькулювання.
Побічна продукція на відміну від
супутньої не потребує додаткових витрат. Вона утворюється в комплексних
виробництвах паралельно з основною. Для калькулювання собівартості основної
продукції попередньо потрібно визначити кількісні, якісні та вартісні параметри
побічної продукції.
Оскільки побічну продукцію одержують у тому самому технологічному
процесі, що й основну, то краще її калькулювати як супровідну разом із
основною, а не оцінювати на підставі окремих цінових даних. При цьому є рація
застосовувати метод коефіцієнтів, за якими можна встановити технічні пропорції
та розподілити затрати між окремими видами продукції.
Остаточний брак — це якісний показник
роботи господарства. Як вихідний елемент процесу виробництва він має кількісні
та якісні характеристики, на підставі яких через оцінку набуває вартісного
вимірі. Основні питання обліку браку були викладені раніше, тому розглянемо
лише ті питання, які стосуються калькулювання собівартості основної продукції.
У різних галузях виробництва (хімічній, гумотехнічній, харчовій і
т. ін.), де виробничий брак може бути згодом використаний, доцільним є
такий порядок обліку та визначення втрат від браку:
—  на основі акта на брак оцінюють його за допомогою нормативної вартості з
урахуванням місця та операції виникнення браку;
—  вартість забракованої продукції відображують на рахунку № 24 «Брак у
виробництві»;
—  остаточні втрати від бракованої продукції відносять на дебет рахунка
№ 23 «Виробництво».
У багатьох галузях втрати від браку нормуються. Передбачений нормою
розмір втрат у цих випадках слід брати за змінну величину втрат. Щоденно у
випуску продукції на основі бухгалтерської довідки обліковують нормативний вид
затрат, а фактичні втрати визначають у звичайний спосіб. Різниця між фактичним
і нормативним розміром втрат буде особливим видом відхилення.
Незавершене виробництво — найскладніший
елемент калькуляційного процесу. Облік незавершеного виробництва дає змогу
встановити комплектність заділів, ритмічність виробництва та випуску продукції,
контроль за матеріальними цінностями тощо. В умовах безперервного виробничого
процесу, якщо немає даних про параметри незавершеного виробництва, практично
неможливе калькулювання фактичної собівартості продукції.
Завжди незавершене виробництво має кількісні та якісні характеристики, на
підставі яких можна оцінювати та визначати вартісні параметри. Кількісні
параметри незавершеного виробництва визначають за даними оперативного обліку, а
вартісні — бухгалтерським обліком.
На підприємствах незавершене виробництво визначається або: інвентаризацією,
або оперативно за даними технічного обліку. Інвентаризацію незавершеного
виробництва здійснюють інвентаризаційні комісії.
Калькулювання фактичної виробничої собівартості
продукції. Для визначення фактичної собівартості випущеної
продукції (виконаних робіт, наданих послуг) необхідні дані про кількість,
якість і вартість таких факторів калькулювання: готова продукція, незавершене
виробництво на початок та на кінець калькульованого періоду, відходи
виробництва, побічна та супутня продукція, остаточний брак виробництва. Крім
того, потрібно визначити втрати від браку, який можна виправити. Ці дані дають
змогу скласти загальну формулу, загальний алгоритм калькуляційного процесу
(рис. 2.4.25).

Рис. 2.4.25. Логіко-математична модель побудови
калькуляційного
процесу фактичної виробничої собівартості готової продукції
за умови наявності всіх факторів калькулювання
Незавершене виробництво зумовлює два моменти в калькуляційному процесі:
перший — вартість незавершеного виробництва на початок калькульованого періоду
слід додати до загальної суми затрат поточного періоду; другий — вартість
незавершеного виробництва слід відняти від остаточної суми затрат, яка
залишається після виконання ряду процедур.
Наявність відходів виробництва спричинює необхідність виключення їхньої
вартості із загальної суми затрат, супутньої продукції — необхідність обліку
затрат на її одержання, а побічної продукції — розмежування затрат між готовою
та побічною продукцією на підставі калькуляції або виключення вартості побічної
продукції — якщо вона не калькулюється, її оцінюють на підставі облікових цін.
Відсутність будь-якого фактора калькуляційного процесу спрощує обчислення
фактичної собівартості продукції.
У разі поєднання різних факторів фактична собівартість продукції
визначається за одним з методів калькулювання:
1. Метод підсумування затрат — застосовується у тих
випадках, коли за калькульований період мають місце такі фактори: поточні
затрати, затрати на виправлення браку та незавершене виробництво на початок
калькульованого періоду.
2. Метод виключення затрат і відходів — застосовується тоді,
коли існують такі фактори: відходи виробництва, побічна та супутня продукція
(якщо вони оцінюються заздалегідь і не обчислюються окремо), остаточний брак
(якщо його вартість повністю відшкодується винуватцями).
3. Метод розмежування затрат — застосовується, коли крім
поточних затрат мають місце такі фактори: незавершене виробництво на кінець
калькульованого періоду, побічна продукція (якщо вона калькулюється).
4. Комбінований метод — застосовується в решті випадків. Наведені методи калькулювання фактичної
собівартості продукції є основними для всіх галузей господарювання. За цими
методами обчислюють фактичну собівартість усієї продукції, випущеної
виробництвом за певний період (місяць, квартал, сезон, рік).
Для обчислення фактичної собівартості окремих видів продукції необхідні
додаткові прийоми. При цьому слід мати на увазі, що на першому етапі обліку
затрат під час формування окремих елементів витрат у системі рахунків за
центрами затрат застосовують два прийоми включення їх у фактичну собівартість
окремих видів продукції: або прямо у собівартість конкретного продукту, або
непрямо через формування проміжних облікових комплексів видового групування
(через рахунок накладних затрат). Тому методика калькулювання фактичної
собівартості окремих видів продукції тісно пов’язана з побудовою аналітичного
обліку затрат на виробництво цих видів продукції. Але аналітичний облік прямих
затрат є лише основою побудови калькуляційного процесу обчислення фактичної
собівартості окремих видів продукції через потребу розподілу непрямих витрат.
Для калькулювання фактичної собівартості окремих видів готової продукції слід
врахувати методику розподілу комплексних затрат на ці види.
Разом із тим важливим є й порядок включення прямих затрат. На деяких
виробництвах прямі затрати входять до собівартості продукції за різними
методами (прийомами). Це і пряме віднесення затрат на окремі види продукції —
так званий попродуктний прийом; і віднесення прямих затрат до собівартості
однорідних виробів відповідно до вибраної бази розподілу; і коефіцієнтний метод
розподілу.
Собівартість деяких виробів визначають за індексним або комбінованим
методом.
Калькулювання собівартості продукції завершують розрахунком фактичної
собівартості одиниць вимірювання окремих видів продукції. Це завжди зводиться
до простої арифметичної дії: загальну суму собівартості окремого виду продукції
ділять на його кількісні характеристики.
Облік наявності та руху готової продукції на підприємствах (на складах і
в бухгалтерії). Вихід кожного виду готової
продукції або напівфабрикатів з виробництва оформляється відповідною первинною
документацією — частіше приймально-здавальними накладними. У них зазначають
номер, дату, цех (відправник), склад (одержувач), найменування продукції, одиницю
вимірювання, кількість місць (направлено і фактично прийнято: брутто, тара,
нетто тощо), інші реквізити. Тут також відображують час прийняття, стан тари,
наводяться підписи осіб: того, хто здав, і того, хто прийняв готову продукцію.
Накладні надходять до бухгалтерії для обліку готової продукції.
Крім накладних, складають, наприклад, змінний звіт комірників, у якому
вказують, скільки і яких видів продукції прийнято від цеху, надходження від
цеху за зміну, кількість реалізованої або переданої іншим цехам продукції.
На деяких підприємствах на кожний вид продукції складають виробничий акт,
який використовують для складання нагромаджувальної відомості за місяць. Така
відомість потрібна для подальшого обліку готової продукції в бухгалтерії у
натуральному і вартісному вимірі.
Надходження готової продукції з виробництва на склад на деяких
підприємствах оформлюють змінною відомістю (із зазначенням дати, коробок,
ящиків поліетиленових, пляшок та підписів особи, що здала, і особи, що
прийняла) і вимогою (типова форма № М-1). Готову продукцію з виробництва
на склад здають після прийняття її відділом технічного контролю (ВТК). Змінну
відомість підписує начальник цеху, який здав продукцію, комірник, що прийняв
її, а також представник ВТК. Змінна відомість виписується у двох примірниках:
один повертається цеху — здавальнику готової продукції, а другий — лишається на
складі експедиції випуску готової продукції.
На підприємствах промисловості з масовим випуском готову продукцію
передають із цеху на склад кілька разів за зміну, інколи ці операції
здійснюються безперервно. У деяких випадках, наприклад на пивзаводі за
двозмінного режиму, готову продукцію із цеху розливу пива передають на склад
готової продукції один раз за зміну. Кожне надходження готової продукції на склад
фіксується за показниками лічильника і заноситься у змінну відомість. У кінці
зміни старший майстер експедиції випуску готової продукції складає добовий звіт
про її рух на складі. Цей звіт комірник щоденно передає до бухгалтерії. На
основі вказаних первинних документів у бухгалтерії ведеться облік готової
продукції на складі.
Виготовлені вироби обліковують у складі готової продукції лише після їх
фактичної здачі на склад і оформлення відповідними здавальними документами:
приймально-здавальними накладними, квитанціями, нагромаджувальними відомостями
на здачу готової продукції тощо.
Аналітичний облік готової продукції на складах підприємств ведеться за
найменуванням, видами, типами, сортами, розмірами. Для аналітичного обліку
продукції на складах реєстрами є картки або книги складського обліку.
На ряді підприємств для обліку руху готової продукції застосовують
технічні засоби, встановлені безпосередньо на складах, — АРМ комірника. У разі
повністю автоматизованих складів з використанням ЕОМ для оброблення економічної
інформації облік готової продукції у традиційній картковій формі не ведуть, а
необхідні для управління дані тримають як інформацію за вимогою. Картки
складського обліку замінюють оперативні машинограми залишків і руху готової
продукції за кожним найменуванням і видом.
Документи на готову продукцію щодня надходять до бухгалтерії, яка веде
кількісно-натуральний облік випуску продукції за її видами, сортами. Наприкінці
місяця загальну кількість випущеної продукції оцінюють за прийнятими в обліку
цінами підприємства і фактичною собівартістю. За даними відомості випуску
готової продукції визначають: результат роботи підприємства у процесі
виробництва (різниця між фактичною і взятою для обліку собівартістю випущеної
продукції), економію або перевитрати.
У поточному обліку готову продукцію оцінюють за «твердими» обліковими
цінами (середньорічною плановою собівартістю, договірними або оптовими цінами
чи за фактичною виробничою собівартістю).
Якщо готову продукцію оцінюють за середньорічною плановою собівартістю,
то відхилення планової собівартості від фактичної обліковують окремо. На кінець
місяця ці відхилення розподіляють між залишками нереалізованої продукції і
реалізованими виробами.
У разі оцінювання готової продукції за іншими цінами відхилення
визначають як різницю між цими цінами та фактичною собівартістю.
Оцінювання продукції за «твердими» обліковими цінами дає змогу вести
постійний поточний облік незалежно від калькуляції фактичної собівартості. Такі
ціни є основою ведення бухгалтерського обліку готової продукції на складах за
оперативно-бухгалтерським методом.
Показники, застосовувані в обліку готової продукції (а також у разі її
відвантаження та реалізації), поділяються на натурально-речові та
умовно-натуральні. До перших належать, наприклад, фізична банка консервів,
бочка квашених овочів, мішок сушених фруктів чи овочів, пляшки із соком, що
вимірюються кілограмами, тоннами, літрами або декалітрами. У бухгалтерському
обліку вони відображуються як у натуральному, так і у вартісному вимірі. До
таких, що відображуються в обліку лише у вартісному вимірі, належать види робіт
або послуг, що підлягають реалізації (ремонт агрегату, будови тощо).
Синтетичний облік готової продукції провадять на активному рахунку
«Готова продукція» за фактичною виробничою собівартістю. Якщо поточний облік
готової продукції у бухгалтерії підприємства ведеться не за фактичною
собівартістю, а за «твердими» обліковими цінами підприємства, то слід на
рахунку «Готова продукція» окремо записувати випуск продукції за плановою
розрахунковою собівартістю і відхилення фактичної собівартості від
планово-розрахункової.
Після всіх проведень на рахунку «Готова продукція» будуть відображені
такі записи (рис. 2.4.26).

Рис. 2.4.26. Характеристика рахунка «Готова продукція»
Якщо облік готової продукції ведеться не за фактичними, а за договірними
або оптовими цінами, то необхідно вести відокремлений облік відхилень фактичної
виробничої собівартості від її вартості в договірних чи оптових цінах
підприємства. Облік готової продукції у вартісному вимірі ведуть за місцем її
зберігання із зазначенням матеріально відповідальних осіб.
У системі бухгалтерського обліку готова продукція відображується за
видами і сортами, а також за ознакою місцезнаходження, тобто: готова продукція
на складах; що відвантажена; що перебуває на відповідальному зберіганні.
Щомісяця звіряють дані облікових реєстрів з даними книги залишків готової
продукції і напівфабрикатів свого виробництва, контролюють записи, стан запасів
готової продукції на складі, своєчасне і правильне її оприбуткування,
забезпечення зберігання, своєчасне відвантаження, а також виконання обов’язків
щодо поставок продукції споживачам.

Скачано с
www.znanio.ru

alt: Облік загальновиробничих затрат

alt: Примітки : ЗМЗ — змінні затрати;

alt: Водночас калькуляційний процес не охоплює всієї складності калькулювання в господарстві, оскільки крім основної продукції воно має калькулювати й продукцію допоміжного виробництва, яка використовується основним виробництвом,…

alt: За своїми технічними та іншими характеристиками побічна та супутня продукція мало чим відрізняється від основної, тому їхні кількісні та якісні параметри визначають так, як і…

alt: Оскільки побічну продукцію одержують у тому самому технологічному процесі, що й основну, то краще її калькулювати як супровідну разом із основною, а не оцінювати на…

alt: Комбінований метод — з астосовується в решті випадків

alt: Виготовлені вироби обліковують у складі готової продукції лише після їх фактичної здачі на склад і оформлення відповідними здавальними документами: приймально-здавальними накладними, квитанціями, нагромаджувальними відомостями на…

title: Облік загальновиробничих затрат


extracted_text:
План урока https://1cfresh.com/articles/app_video_ea

Семестр –VI
Курс – 3
Группа ___
Предмет: «1С:Бухгалтерия».
Урок №
Тип урока: Урок изучения нового материала.
Вид урока: комбинированный
Тема урока: «Учёт
материально-производственных запасов в программе 1С:Бухгалтерия 8.3».

Цели урока:

1.
образовательная: формирование теоретических и практических навыков
работы в программе «1С:Бухгалтерия 8.3» при оформлении хозяйственных операций
по учёту материально-производственных запасов;
2.
развивающая: развитие когнитивной сферы студентов;
3.
воспитательная: воспитание культуры собственного труда.

Задачи урока: изучить технологию автоматизированного
учёта МПЗ, заполнить справочник Номенклатура группу Материалы, научиться
формировать документы «Поступление товаров и услуг», «Поступление
дополнительных расходов», регистрировать счета-фактуры по приобретенным МПЗ, сформировать
книгу покупок, оформить процедуру поступления МПЗ через подотчётное лицо.

Межпредметная связь: бухучет, информационные
технологии.

Общие компетенции:
ОК 2. Организовывать собственную деятельность, выбирать
типовые методы и способы выполнения профессиональных задач, оценивать их
эффективность и качество.
ОК 3. Принимать решения в стандартных и нестандартных
ситуациях и нести за них ответственность.
ОК 5. Владеть информационной культурой, анализировать и
оценивать информацию с использованием ИКТ.
ОК 8. Самостоятельно определять задачи профессионального и личностного
развития, заниматься самообразованием.
ОК9. Ориентироваться в условиях частой смены технологий в
профессиональной деятельности.

Профессиональные компетенции:
ПК 1.1 Обрабатывать первичные бухгалтерские документы.
ПК 1.3. Проводить учёт денежных средств, оформлять денежные
и кассовые документы.
ПК 1.4. Формировать бухгалтерские проводки по учёту
имущества организации на осонве рабочего плана счетов бухгалтерского учёта.

Программно-дидактическое обеспечение: доска, ПК,
проектор, раздаточный материал.

Методы изучения: словесные, наглядные, ЛПЗ.

Ход урока:

№ п/п

Время (мин.)

Деятельность
  учащихся

1.

Организационный  момент.
Приветствие студентов, проверка готовности аудитории,
  отметка отсутствующих.

3

Отвечают на
  вопросы, слушают

2.

Объявление темы урока, постановка целей. Студентам
  предлагается поставить свои цели. Формулирование общей цели.

5

Слушают,
  формулируют цели

3.

Проверка домашнего задания. Доклад, презентация на
  тему: «Учёт материалов».

15

Докладчик
  выступает, студенты слушают

4.

Актуализация знаний студентов. Фронтальный опрос:
- Что относится к
  материально-производственным запасам? (Сырьё, материалы и т. д.,
  используемые при производстве продукции, оказании услуг, выполнении работ,
  предназначенных для продажи, а также для управленческих нужд организации; инвентарь
  и хозяйственные принадлежности, используемые в течение не более 12 месяцев
  или обычного операционного цикла, если он не превышает 12 месяцев; готовая
  продукция; товары, приобретенные от других юридических и физических лиц и
  предназначенные для продажи или перепродажи без дополнительной обработки)
- Как в бухгалтерском учёте учитываются МПЗ? (По
  фактической себестоимости; по учётным ценам)
- Какие счета применяются
  для учёта материально-производственных запасов?
(10 «Материалы»;

•
  11 «Животные на выращивании и откорме»;
•
  15 «Заготовление и приобретение материальных ценностей»;
•
  16 «Отклонение в стоимости материальных ценностей»;
•
  19 «НДС по приобретенным ценностям»
•
  41 «Товары»;
•
  43 «Готовая продукция»;
забалансовые счета:
•
  002 «Товарно-материальные ценности, принятые на ответственное
  хранение»;
•
  003 «Материалы, принятые в переработку»;
•
  004 «Товары, принятые на комиссию».
- Способы поступления МПЗ?
  (покупка МПЗ; взнос материалов в уставной капитал; безвозмездное получение
  материалов; поступление материалов вследствие инвентаризации; получение
  материалов вследствие ликвидации ОС).
Назвать содержание  корреспонденций:
Дебет 10 Кредит 60,76
  (Приняты к учёту МПЗ)
Дебет 19 Кредит 60,76
  (Отражена сумма НДС по приобретенным МПЗ)
Дебет 60 Кредит 51
  (Оплачены счета по приобретенным МПЗ)
Дебет 20 Кредит 10
  (Отпуск материалов в производство)

12

Отвечают на
  поставленные вопросы

5.

Изучение нового материала. Просмотр видеоролика  «Учёт
  материально-производственных запасов в программе 1С:Бухгалтерия 8.3».
По итогам просмотра ответы на вопросы:
- Термин Субконто - ? (Аналитический учёт)
- Какие справочники предназначены для ведения
  аналитического учета в программе 1С:Бухгалтерия 8.3 - ? (Номенклатура,
  Склады (места хранения)
- Как выполняется операция оприходования МПЗ в
  программе 1С:Бухгалтерия 8.3 - ? (Покупка – Поступление товаров и услуг)
- Как зарегистрировать полученный от поставщика
  счёт-фактуру? (в поле счёт-фактура – Ввести счёт-фактуру – указать номер
  и дату)

10

Студенты смотрят,
  слушают, отвечают на поставленные вопросы

6.

Выполнение практической задачи.
Задание 1 – Заполнение справочника Номенклатура
  группа Материалы, установка цен номенклатуры.
Задание 2 – Отразить в учёте оприходование
  материалов, поступивших 01.02.2014 г.  зарегистрировать счет-фактуру № 720 от
  01.02.2016 г.
Задание 3 – Ввести в книгу покупок запись со
  сведениями о налоговом вычете по счету-фактуре 720 от 01.02.2016г.
Задание 4 -  отразить в учёте оприходование материалов,
  поступивших 10.02.2016, зарегистрировать счёт-фактуру № 788 от 10.02.2016 г.,
  ввести в книгу покупок запись со сведениями о налоговом вычете по
  счёту-фактуре № 788 от 10.02.2016 г.
Задание 5 – Отразить в учёте расходы по доставке
  материалов, поступивших 10.02.2016 г., зарегистрировать счёт-фактуру № 788 от
  10.02.2016 г.
Задание 6 – Ввести в книгу покупок запись со
  сведениями о налоговом вычете по счёту-фактуре № 788 от 10.02.2016 г.
Задание 7 – Выписать расходный кассовый ордер
  экспедитору Крохину Д.Ю. от 14.02.2016 г. на 3000 руб. на приобретение МПЗ.
Задание 8 – Записать в справочник Номенклатура в
  группу Материалы реквизиты приобретенных материалов в соответствии с
  представленной информацией.
Задание 9 -  Сформировать и провести  авансовый
  отчёт № 1 от 15.02.2016 г., ввести в книгу покупок запись со сведениями о
  покупках по счетам-фактурам № 112 от 15.02.2016 и № 548 от 15.02.2016.
Задание 10 – Выписать приходный кассовый ордер от
  16.02.2016 г. на неиспользованную сумму 24 руб.
Результат выполнения практической работы:
 - Книга покупок за период с 01.02.2016 г.-28.02.2016 г.
  (Всего покупок, вкл. НДС – 67256,50; стоимость покупок без НДС – 56997,03;
  Сумма НДС – 10259,47);
- Отчёты – Анализ счёта 71.01 – нулевое сальдо на
  16.02.2016 г.)

30

Выполняют
  практическую работу на ПК

7.

Закрепление изученного материала. Фронтальный опрос:
- Справочники, предназначенные для ведения
  аналитического учёта материалов в программе 1С:Бухгалтерия 8.3?
  (Номенклатура, Склады (места хранения);
- Как произвести установку цен номенклатуры в программе
  1С:Бухгалтерия 8.3? (Предприятие – Товары (материалы, продукция, услуги)
  – Установка цен номенклатуры;
- Как выполняется операция оприходования МПЗ в
  программе 1С:Бухгалтерия 8.3? (Покупка – Поступление товаров и услуг (вид
  операции Покупка, комиссия);
- Как зарегистрировать полученный от поставщика
  счёт-фактуру? (в поле счёт-фактура – Ввести счёт-фактуру – указать номер
  и дату);
- Как в программе 1С:Бухгалтерия 8.3 формируются записи
  книги покупок и проводки по зачёту НДС? (Покупка – Ведение книги покупок
  – Формирование записей книги покупок).
- Как в программе 1С:Бухгалтерия 8.3. учитываются
  транспортно-заготовительные расходы? (Покупка – Поступление
  дополнительных расходов);
- Как отражается в программе 1С:Бухгалтерия 8.3
  поступление МПЗ через подотчётное лицо? (Оформление расходного кассового
  ордера, регистрация материалов в справочнике Номенклатура группа Материалы,
  оформление документа Авансовый отчет,  оформление документа Приходный
  кассовый ордер – на остаток недоиспользованной суммы, оформление документа
  Расходный кассовый ордер – в случае перерасхода).

10

Отвечают на
  поставленные вопросы

Подведение итогов урока.
Выставление оценок.
Оценивание выполнения работы по следующим критериям:
1. Правильность выполнения
  работы;
2. Качество выполнения работы;
3. Объем выполненного задания.
«5» - задание 1-10 (полностью)
«4» - задание 1-8 (полностью)
«3» - задание 1-5 (полностью)
«2» - выполнено менее 5 заданий

3

Студенты слушают

Домашнее задание.
С.А. Харитонов «Бухгалтерский и налоговый учёт в программе
  1С:Бухгалтерия 8.,» стр. 265-285.

2

Слушают, уточняют,
  записывают

Скачано с www.znanio.ru

file_name: План урока.doc

alt: Ход урока: № п/п

alt: МПЗ. Задание 8 – Записать в справочник

title: Открытый урок "Учет МПЗ в 1С: Бухгалтерия -8,3


file_name: История_в_схемах_и_таблицах_69.docx

title: История_в_схемах_и_таблицах_схема_69


extracted_text:
Урок
№4. Химия 8 класс. «Человек в мире веществ». 13.09.2016
Цель:
сформировать
знания об основных принципах безопасного использования веществ в повседневной
жизни, значение химии, строение периодической системы.
Задачи:
научить
использовать приобретенные знания и умения в практической деятельности и
повседневной жизни для экологически
грамотного поведения в окружающей среде, школьной лаборатории и в быту;
развивать
образное мышление, воспитывать экологическую культуру.
Основные
понятия:
принципы безопасного использования веществ в повседневной жизни, значение
химии, группа, подгруппа, период.
Тип
урока:
комбинированный.
План урока:
1.Оргмомент. Отсутствующие.
Собрать тетради для самостоятельных работ.
2.
Повторение изученного материала:
Работа
с определениями: вещество, элемент, химия, простое вещество, сложное вещество,
свойства веществ, три формы элемента, физическое явление, химическое явление,
признаки реакций. Привести примеры.
Определить
вид явления:
А)
растворение сахара в воде
Б)
разложение воды действием тока на водород и кислород
В)
образование черного налета на серебряных изделиях
Г)
образование кристалликов соли при упаривании раствора.
Д)
Окисление меди
Е)
Испарение воды
Ж)
Сгорание топлива
З)
Растворение вещества
И)
Ржавление железа
К)
Замерзание  воды
Л)
Плавление  меди
М)
Переваривание пищи
Химический
диктант: Распределите
явления:
1)
Появление
инея
2)
Горение
свечи
3)
Образование
льда
4)
Скисание
молока
5)
Покраска
забора
6)
Выпечка
хлеба
7)
Распространение
запаха
8)
Измельчение
горных пород
9)
Гниение
листьев
10)
Обжиг
глины
Фхфхфхффхх
3.
Изучение нового материала:
Основное
содержание §3.Химическое производство от древности до наших дней. Экологическое
направление. Основные принципы безопасного использования веществ в повседневной
жизни.
§4.
Строение периодической системы. Понятие группа, подгруппа, период. Число
периодов: большие и малые, подгруппа (главная и побочная)
Таблица
№1.
4.
Закрепление. Заполни
таблицу. Проверка.

Задание №1: По таблице
  Менделеева, определить в каком периоде находятся элементы

Задание №2: По таблице
  Менделеева, определить порядковый номер данного элемента.

Задание №3: По таблице
  Менделеева, определить в какой группе находятся элементы

H

I

Ca

IV

S

III

N

II

Fe

IV

Ba

VI

He

2

Li

3

C

6

O

8

Au

79

Fe

26

Si

IV а

F

VII а

Al

III а

Ag

 Ib

Na

I а

Mn

VII
    b

Задание №4: Назовите элемент,
расположенный:
1. в
первом периоде первой группе
2. в
третьем периоде четвертой группе
3.
во втором периоде пятой группе
4.
во втором периоде восьмой группе
5. в
седьмом периоде третьей группе
6. в
третьем периоде второй группе
5.
Итог урока. Оценки.
6. Домашнее задание: §3-4., выучить таблицу №1.

alt: Задание №1 : По таблице Менделеева, определить в каком периоде находятся элементы

intro:
Химия 8 класс. «Человек в мире веществ».
Цель: сформировать знания об основных принципах безопасного использования веществ в повседневной жизни, значение химии, строение периодической системы.
Задачи: научить использовать приобретенные знания и умения в практической деятельности и повседневной жизни для экологически грамотного поведения в окружающей среде, школьной лаборатории и в быту;
развивать образное мышление, воспитывать экологическую культуру.
Основные понятия: принципы безопасного использования веществ в повседневной жизни, значение химии, группа, подгруппа, период.


extracted_text:
Патриотическая песня как средство духовно–нравственного
 развития личности.
Объединяющим
фактором, помогающим народу преодолеть невзгоды, выстоять в трудные периоды
истории  выступал и выступает Патриотизм.  Общество не может считаться
цивилизованным, если составляющие его граждане не будут ощущать потребности
обогатить и приумножить историческое наследие, бережно относиться к своей
Отчизне, культурным и историческим ценностям. Как емко и  главное точно,
сказал один из немецких политиков, патриотизм – это горячо любить свой народ, а
не ненавидеть другие.
    Современность ставит перед педагогическим сообществом
новые серьезные задачи, воспитывать
поколение новой России на героических примерах истории нашей Родины,
национальных традициях, культурных и исторических ценностях русского народа.
Государству нужны сильные, грамотные и инициативные люди, способные учиться и
работать на благо отечества и, в экстремальной ситуации, встать на защиту
Родины.  Важнейшая функция в формировании таких личностей ложится на патриотическое
воспитание. Но главное в патриотическом воспитании - это личный пример взрослых
граждан государства,  когда молодые люди, в повседневной жизни,  постоянно
будут видеть положительные моменты бережного отношения  взрослых  к родной
природе, краю, к ближнему, своей Отчизне. Не в воздействии на ребенка, а только
в сотрудничестве детей и взрослых, возможно, воспитать настоящего
гражданина-патриота.
  Особая роль в вопросах патриотического
воспитания отводится искусству. Оно воспитывает в людях не
только потребность художественного наслаждения, но и способность творческого
отношения ко всем природным и общественных явлений. Благодаря особенностям
своего воздействия на человека (чувственная непосредственность, эмоциональная
насыщенность, побудительная сила, духовный подъем, чувство наслаждения),
искусство может выполнять очень важную функцию воспитания и является одним из
важнейших составных частей духовной культуры человека. Искусству присущ интерес
к проявлениям человеческой индивидуальности, к изменениям в сфере сознания. Оно
отвечает глубинной потребности человека распознавания мотивов деятельности и
поступков, выявления истинно человеческого в человеке. Искусство не только дает
представление о мире, но и определяет способ видения мира, определенные
мировоззренческие ориентации. Оно способствует моральному и эстетическому
совершенствованию личности через различные виды творчества. Одним их таких
видов деятельности является ежегодный фестиваль патриотической песни
«Февральский ветер», который проводится уже на протяжении пяти лет. Фестиваль
является своеобразным итоговым мероприятием данного цикла. Участниками фестиваля
являются студенты, проживающие в общежитии техникума.  В свободное  время мы разучиваем  песни военных лет, песни о России, о
родном крае. При изучении вокальных произведений я использую разные
средства: видеоматериалы, фотографии с военной тематикой, экранизации
художественных фильмов. Стараюсь с помощью правильно подобранных слов,
интонации, доступно и интересно передать содержание, историю создания
произведения. Беседы и разучивание песен военно-патриотической тематики
вселяет в  чувство гордости за свой народ и за страну, и это чувство они
передают, исполняя вокальные произведения, воплощая  в художественный образ
произведения. Такие песни имеют мощный воспитательный эффект  как
на уровне сознания, так и на уровне эмоций и чувств. Вокальное
творчество способствует  выявлению и развитию творческого потенциала и
музыкальных способностей каждого студента, обучению вокально-хоровым навыкам и
освоение музыкального репертуара. Через пение осуществляется огромный рывок в
эмоциональном, музыкальном и познавательном развитии личности.
 Данный
вид деятельности  позволяет  молодежи ощущают  свою значимость, полезность, через
сердце, пропуская  историю своей страны, своего края.  Этот интерес и забота в
дальнейшем перерастет в любовь к стране, обществу, государству.

file_name: патриотич. песня.статья.docx

intro: В статье рассказывается о влиянии вокального творчества на формирование гражданской позиции молодежи

title: "Патриотическая песня как средство духовно-нравственного развития личности"


extracted_text:
Конспект на тему:
«Методы эмпирического исследования»

2021 – 2022 учебный год
План
1. Методы теоретического
познания педагогических явлений
2. Методы эмпирического
познания педагогических явлений
3. Методы математической
обработки в психологии и педагогике:
- измерительные шкалы
выявление различий в
распределении признака ( квадрат-критерий Пирсона)
выявление различий в
распределении признака по t-критерию Стьюдентас.

Для каждого этапа исследования
следует применять наиболее оптимальный комплекс методов, при этом рекомендуется
руководствоваться следующими требованиями:
необходимо такое сочетание методов, которое позволяет получить разносторонние
сведения
методы должны отражать
динамику развития определенных качеств во времени
методы должны позволять
анализировать не только результаты, но и условия, при которых они были
получены.

Необходимо придерживаться
следующих критериев при выборе и обосновании методов педагогического
исследования:
адекватность
объекту, предмету, общим задачам исследования, накопленному материалу;
соответствие
современным принципам научного исследования;
соответствие
логической структуре (этапу) исследования;
гармоническая
взаимосвязь с другими методами в единой методической системе.

Таким образом, все составные  элементы методики и методику в целом нужно
проверить на соответствие задачам исследования, достаточную доказательность.
Эмпирические методы исследования
Наблюдение - это точная и полная фиксация
фактов с помощью всех органов чувств и имеющегося жизненного опыта, знаний и
умений.
Наблюдение как метод исследования:
базируется на двух принципах:
- пассивности субъекта познания,
выражающейся в отказе от вмешательства в изучаемые процессы для сохранения естественности
их течения;
- непосредственности восприятия,
наблюдается обычно то, что происходит «здесь и теперь».

Сильные стороны метода

Слабые стороны метода

Богатство собираемых сведений (обеспечивает анализ как
  вербальной информации, так и действий, движений, поступков);

Субъективно (результаты во многом зависят от опыта, научных
  взглядов, квалификации, интересов, пристрастий, работоспособности
  исследователя);

Сохранена естественность условий деятельности;

Невозможно контролировать ситуацию, вмешиваться в ход событий
  без их искажений;

Допустимо использование разнообразных технических средств;

Вследствие пассивности наблюдателя требует значительных затрат
  времени. |

Необязательно получение предварительного согласия испытуемых.

Виды наблюдения

В зависимости от степени вовлеченности исследователя
в изучаемую среду

Относительно времени исследования

По степени стандартизированности процедур

-      Включенное
-      Стороннее

- однократное;
- периодическое;
- лонгитюдное

-      Свободное
  или поисковое (на ранних стадиях научной работы)
-       Структурированн.или
  стандартизированное (фиксируется все без отступлений от программы)

По характеру взаимодействий с объектом

По характеру восприятия

-      Скрытое;
  Открытое

-       Сплошное;
  Выборочное

В зависимости от объекта наблюдений
-      внешнее,
  за поведением других людей;
-      интроспекцию
  (самонаблюдение)

По характеру регистрации данных
-Констатирующее; - Оценивающее

Ошибки наблюдения
Ошибки наблюдения подразделяются на
методические и регистрационные.
Методические ошибки возникают в результате
невыполнения требований к организации наблюдений (неправильный выбор объекта,
нечеткое планирование и т.д.).
Регистрационные ошибки чаще всего
обусловлены неточной регистрацией фактов.

Недостатки наблюдения
не вскрывает внутренние стороны
социально-педагогических явлений
при использовании этого метода невозможно
обеспечить полную объективность информации.
Поэтому наблюдение чаще всего применяется
на начальных этапах исследования в сочетании с другими методами.

Опрос (беседа, интервьюирование,
анкетирование)
Педагогическая беседа
отличается целенаправленными попытками
исследователя проникнуть во внутренний мир собеседника, выявить причины тех или
иных поступков.
Эффективность беседы зависит от
опыта исследователя,
степени его педагогической и особенно
психологической подготовки,
уровня его теоретических знаний,
искусства ведения беседы и
личной привлекательности.
Результативность беседы бывает различной в
зависимости от характера исследовательских целей и от того, как подготовлена
беседа. Нельзя не принимать во внимание личные качества и способности детей,
вовлекаемых в беседу. Скрытен испытуемый или откровенен, доверчив или
подозрителен - все это влияет на ход и результативность беседы.
Учитывая, что беседа сложный и не всегда
надежный метод, он применяется чаще как дополнительный метод для получения
необходимых уточнений и разъяснений по поводу того, что не было достаточно
ясным при наблюдении или использовании других методов.
План беседы
вопросы должны быть краткими, лаконичными,
понятными для отвечающих и точно отражать цели исследования;
легкие вопросы следует задавать в первую
очередь, а затем более сложные;
часть вопросов следует задавать таким
образом, чтобы с их помощью можно было проверить объективность ответов на
предыдущие;
вопросы беседы не должны противоречить
педагогическому такту и профессиональной этике;
целесообразно задавать не прямые вопросы,
а ряд косвенных, позволяющих получить ответы на интересующие вопросы в
соответствии с целями исследования.

Анкетирование
Анкетирование или анкетный опрос близок к
беседе, отличие в том, что отвечающий самостоятельно читает вопросы и отвечает
на них письменно.
Метод массового сбора информации

Изучение продуктов деятельности
письменных, графических, творческих и
контрольных работ, рисунков, чертежей, деталей, тетрадей по отдельным
дисциплинам и т.д.
Эти работы могут дать необходимые сведения
об индивидуальности учащегося, о достигнутом уровне умений и навыков в той или
иной области.

Изучение школьной документации
(личных дел детей, медицинских карт,
классных журналов, ученических дневников, протоколов собраний и т.д.),
 вооружает исследователя некоторыми
объективными данными, характеризующими реальную практику организации
педагогического процесса.

Педагогический эксперимент
явления и условия изучаются в
контролируемых экспериментатором условиях.
Эксперимент - это преднамеренное
воздействие на изучаемое явление с целью установления предполагаемых связей и
зависимостей, закономерностей.
Эксперимент - наиболее достоверный метод
эмпирической проверки гипотез о причинно-следственных связях явлений и фактов.

Педагогические эксперименты
классифицируются по разным признакам
По организации проведения: лабораторные
(полевой), естественные эксперименты.
По степени открытости: открытый и
закрытый.
По длительности действия: длительный и
краткосрочный.
По целям исследования: констатирующий,
преобразующий или формирующий, контрольный.
Важно:
заранее, еще при планировании опытов, выделить независимые переменные и
изолировать их от всех других.
К примеру, изучая влияние освещенности
рабочего места на скорость возникновения состояния утомления у испытуемых, мы
не вправе задействовать используемую на телевидении мощную осветительную
аппаратуру.
Дело в том, что телевизионные прожекторы
испускают интенсивные тепловые лучи, значительно изменяя температуру помещения.
Поэтому мы не сможем в дальнейшем
однозначно интерпретировать возникновение утомления только через изменения
освещенности. А если сделаем это, то результаты нашего эксперимента будут
оспорены.
С целью грамотного составления плана
проведения эксперимента воспользуйтесь следующими правилами:
1. Уточните и, насколько  возможно, конкретизируйте конечную цель проведения
эксперимента. Для этого еще раз осмыслите условие и требование задачи
(задания).
2. Вычлените промежуточные цели проведения
эксперимента. Для этого мысленно разберите задачу на подзадачи.
3. Мысленно представьте все возможные
варианты проведения эксперимента.
4. Выберите из всех возможных вариантов
проведения эксперимента наиболее рациональные. т.е. с точки зрения возможности
получить наиболее точный результат.
5. Запись плана эксперимента должна быть
по возможности краткой, отражающей лишь основные его этапы.
6. Предусмотрите, какие таблицы, рисунки,
схемы вам необходимо будет выполнить в процессе эксперимента.
7. Продумайте, когда и что вам придется
измерить в процессе эксперимента, а что можно вычислить после его выполнения.
8. Продумайте и предусмотрите в плане,
какие приемы и средства могут быть вами использованы.
9. При составлении плана, если это
возможно и необходимо по условию задачи (задания), предусмотрите и используйте
взаимопомощь и взаимоконтроль.
10. После составления плана проанализируйте
его еще раз. Для этого представьте себе мысленно работу от начала до конца; от
конца к началу.
11. Помните, что хорошо составленный план
должен обладать и определенной гибкостью, т. е. возможностью определенной
перестройки ваших действий в случае возникновения затруднения.
Методы рейтинга (рейтинг, самооценка,
эксп.оценка)
Рейтинг – оценка тех или иных сторон
деятельности компетентными экспертами (судьями). К подбору экспертов в
социологии предъявляются такие требования: компетентность; креативность;
положительное отношение к экспертизе; научная объективность; аналитичность,
широта, конструктивность мышления.
Самооценка осуществляется по программе,
предполагающей указание степени затруднений, которые испытывают педагоги (или
воспитанники) в том или ином виде деятельности. Этот  метод имеет ряд
достоинств. Например, если этот метод применять самостоятельно, то
исследователь может получить относительно объективные данные об уровне
притязаний отдельной личности, если же его сопоставить с экспертной оценкой, то
появляется возможность определить особенности взаимоотношений в коллективе.

Метод педагогического консилиума
разновидность метода рейтинга.
Он предполагает коллективное обсуждение
результатов изучения какой-либо проблемы по определенной программе и по единым
признакам,
коллективное оценивание тех или иных
явлений, процессов,
выявление причин возможных отклонений, а
также совместную выработку средств преодоления обнаруженных недостатков

Мониторинг
Мониторинг
– постоянное, регулярное отслеживание состояния объекта, значений отдельных его
параметров с целью изучения динамики происходящих процессов, прогнозирования
тех или иных событий, а также предотвращения нежелательных явлений.
Мониторинг
можно подразделить на внутренний (например, изучение отношения воспитанников) и

внешний
(изучение социально-педагогических потребностей  различных категорий населения
для прогнозирование возможностей оказания таких услуг).
При
проведении мониторинга используются различные эмпирические методы:
анкетирование, изучение документации (в том числе, имеющейся статистики,
ведомственных отчетов и т.д.), экспертные оценки и т.д.

file_name: Методы эмперического исследования.docx

intro: конспект для студентов специальной психологии и педагогики, студентов дефектологов

дефектология

group: Педагогика

title: Методы эмпирического исследования