extracted_text:
МИНИСТЕРСТВО ОБРАЗОВАНИЯ И НАУКИ, МОЛОДЕЖИ И СПОРТА
АВТОНОМНОЙ РЕСПУБЛИКИ КРЫМ
МАЛАЯ АКАДЕМИЯ НАУК УЧАЩЕЙСЯ МОЛОДЕЖИ АРК
«ИСКАТЕЛЬ»
Красноперекопский городской филиал

Секция: Всемирная история
Карикатуры Второй мировой войны как средство
политической сатиры
Работу выполнила:
Орешкина Анастасия,
учащаяся 11 класса
Красноперекопского
учебновоспитательного комплекса
«школагимназия» №3

Научный руководитель:
Василенко Ярослава Евгеньевна,
учитель истории
Красноперекопского
учебновоспитательного комплекса
«школагимназия» №3

г. Красноперекопск, 2013 2
ТЕЗИСЫ
Работу выполнила: Орешкина Анастасия Дмитриевна
Красноперекопский городской филиал МАН «Искатель»
учащаяся 11 класса
Красноперекопского учебновоспитательного комплекса «школагимназия» №3
Научный руководитель: Василенко Ярослава Евгеньевна, учитель истории
КУВК «школагимназия» №3
В   первые   недели   войны   раздавались   голоса   против   смешных,   карикатурных
изображений врага. Само собой разумеется, что гневные, патетические, призывные
плакаты были в ту пору необходимы и играли огромную агитационную роль, но из
этого совершенно не следовало, что надо было отменить смех. Сатирическая графика
является своеобразной исторической летописью.
Тема   работы   является   актуальной,   изучая   произведения   карикатуристов,  мы
можем   познакомиться   со   многими   важными   событиями   прошлого,   наглядно
представить себе отдельные значительные моменты войны. С помощью карикатуры
отобразить свое видение определенных событий.
Цель   нашей   работы    проанализировать   роль   карикатуры   в  разных   странах   во
время Второй мировой войны 19391945 гг., показать работы карикатуристов, как
способ поднятия боевого духа армии и жителей страны.
При   написании   научной   исследовательской   работы   были   взяты   материалы
школьной и городской библиотек, интернет источники, а именно журналы, в которых
печатались работы известных карикатуристов.
Данная  работа   может   быть   использована  на   уроках  истории   в 11  классе,  а
также при подготовке к ВНО.
Художникикарикатуристы   выполнили   в   годы   войны   свой   патриотический
долг,   создав   замечательную   по   своим   художественным   и   идейным   достоинствам летопись   побед   и  поражений.  Они   вели  сатирический   огонь   по   врагу   со   страниц
центральной и фронтовой печати, резали агитационными плакатами.
СОДЕРЖАНИЕ
3
ВВЕДЕНИЕ………………………………………………………………..........4
РАЗДЕЛ  1 Карикатура во время Второй мировой войны..............................6
РАЗДЕЛ  2 Карикатуры СССР...........................................................................9
РАЗДЕЛ  3 Немецкие карикатуры...................................................................19
РАЗДЕЛ  4  Карикатура в иностранной прессе..............................................27
РАЗДЕЛ  5 Роль карикатуры............................................................................35
РАЗДЕЛ  6 Практическая часть.......................................................................37
ЗАКЛЮЧЕНИЕ.................................................................................................39
СПИСОК ИСПОЛЬЗОВАНННЫХ ИСТОЧНИКОВ.....................................40
ПРИЛОЖЕНИЯ.................................................................................................41 4
ВВЕДЕНИЕ
1 сентября 1939 г. считается началом Второй мировой войны. Первыми, кто
откликнулся на военные события, были художникиплакатисты и карикатуристы. В
первые   недели   войны   раздавались   голоса   против   смешных,   карикатурных
изображений врага. Само собой разумеется, что гневные, патетические, призывные
плакаты были в ту пору необходимы и играли огромную агитационную роль, но из
этого совершенно не следовало, что надо было отменить смех. Сатирическая графика
является своеобразной исторической летописью.
Актуальность:  Тема   работы   является   актуальной,   изучая   произведения
карикатуристов,  мы   можем   познакомиться   со   многими   важными   событиями
прошлого, наглядно  представить  себе отдельные  значительные моменты войны. С
помощью карикатуры отобразить свое видение определенных событий.
Объект исследования:  Карикатуры разных стран во время Второй мировой
войны 19391945гг.
Предмет   исследования:  Роль   карикатуры   в   поднятии   духа   людей   во   время
Второй мировой войны 19391945 гг.
Цель  работы:  проанализировать   роль   карикатуры   в  разных   странах   во   время
Второй мировой войны 19391945 гг., показать работы карикатуристов, как способ
поднятия боевого духа армии и жителей страны. Для достижения этой цели, мною
были поставлены следующие задачи.
Задачи: 1. Ознакомиться с понятием карикатура. 5
  2.     Изучить   творчество   известных   карикатуристов   Второй   мировой
войны.
3. Выяснить, какую роль играла карикатуры в поднятии боевого духа
армии и жителей страны.
4.   Проанализировать   и   сравнить   карикатуры   СССР,   Германии,   стран
западной Европы.
Методы: В работе были использованы методы: исторический, логический. При
написании  научной  исследовательской  работы  были взяты материалы  школьной и
городской библиотек, интернет источники, а именно журналы, в которых печатались
работы известных карикатуристов.
Практическая   значимость:  данная   работа   может   быть   использована   на
уроках истории в 11 классе, а также при подготовке к ВНО. 6
РАЗДЕЛ 1
Карикатура во время Второй мировой войны
Карикатура   (итал.   caricatura,   от   caricare   —   нагружать,   преувеличивать)
сатирическое   или   юмористическое   изображение,   в   котором   комический   эффект
создаётся   преувеличением   и   заострением   характерных   черт,   неожиданными
сопоставлениями и уподоблениями.
Карикатура —  один   из   древнейших   видов   рисунка.   Она   отображает   проблемы
общества и с ранних времен служила определенным методом самоутверждения над
обидчиком.   Так   насмехались   над   врагами,   так   народ   насмехался   над   своими
властителями или поработителями. [1, стр. 426]
Жанр политическая карикатуры стремительно начал развиваться во время Второй
мировой   войны.   В   СССР   официальная   карикатура   служила   политическим   целям:
борьбе с внешним врагом — капитализмом и с внутренними отдельными моральными
недостатками   общества   строителей   социализма,   высмеивая   тунеядство,   пьянство,
прогулы   и   тому   подобное.   Но   наравне   с   официальной   карикатурой   всегда
существовала подпольная, высмеивающая властные структуры, что не могла делать 7
официальная.  Плакатность особо выросла во время Великой Отечественной войны,
когда   карикатура   стала   в   какойто   степени   орудием   борьбы   и   средством
патриотического   поднятия   духа.   [2,   стр.   35]   Известен   плакат   Моора   (Дмитрия
Стахиевича Орло) начала войны «Все на Г» (Гитлер, Гиммлер, Геринг, Геббельс и
русская буква Г с известным русским масштабным словом широкого смысла на эту
букву и графической игрой в четыре эти буквы, сложившиеся в фашистский знак).Во
время гражданской войны Моор сменил сферу деятельности   — отошел от жанра
карикатуры и занялся политическими плакатами, став одним из первых художников,
направивших свое творчество на службу Советской власти. Создаваемые Моором
плакаты   занимали   в   революционной   пропаганде   и   агитации   немаловажное   место,
являясь действенным инструментом влияния на настроения народа. В работах Моора
типичная для того времени графика — тяжелая, контрастная и намеренно лишенная
всякого  изящества   —   приобрела   новый   динамизм   и   яркость,   чтобы   доносить   до
сознания всех и каждого четко сформулированные визуальные послания. [3, стр. 61]
Еще одним известным художником плакатного жанра стал Борис Ефимов. После
ареста М. Кольцова в конце 1938 года, художник был уволен из газеты «Известия» и
вынужден был переключиться на работу в книжной иллюстрации (произведения М. Е.
СалтыковаЩедрина).   В   1940   году   под   псевдонимом   В.   Борисов   вернулся   к
политической   карикатуре   (газета   «Труд»)   и   после   прямого   указания   Вячеслава
Молотова   был   вновь   включён   в   обойму   мастеров   советской   политической
карикатуры, с возобновлением публикаций в «Правде», «Крокодиле», «Агитплакате»
и прочие. [4, стр. 26] Произведения изданы в альбомах:




«Политические карикатуры 1924—1934» (1935),
«Фашизм — враг народов» (1937),
«Гитлер и его свора» (1943),
«Международный репортаж» (1961), 8

«Борис Ефимов в „Известиях“. Карикатуры за полвека» (1969).
Самыми   известными   в   жанре   карикатуры   стали   Кукриниксы.   Кукрыниксы   —
творческий   коллектив   советских   художниковграфиков   и   живописцев,   в   который
входили действительные члены АХ СССР, народные художники СССР (1958), Герои
Социалистического   Труда   Михаил   Куприянов   (1903—1991),   Порфирий   Крылов
(1902—1990) и Николай Соколов (1903—2000).
Псевдоним «Кукрыниксы» составлен из первых слогов фамилий Куприянова и
Крылова,   а   также   первых   трёх   букв   имени   и   первой   буквы   фамилии   Николая
Соколова.   Три   художника   работали   методом   коллективного   творчества   (каждый
также   работал   и   индивидуально   —   над   портретами   и   пейзажами).   Наибольшую
известность   им   принесли   многочисленные   мастерски   исполненные   карикатуры   и
шаржи,   а   также   книжные   иллюстрации,   созданные   в   характерном   карикатурном
стиле.
Совместное   творчество   Кукрыниксов   началось   ещё   в   студенческие   годы   в
Высших   художественнотехнических   мастерских.   В   Московский   ВХУТЕМАС
художники  съехались из разных концов Советского Союза. Куприянов из Казани,
Крылов   из   Тулы,   Соколов   из   Рыбинска.   В   1922   году   Куприянов   и   Крылов
познакомились   и стали  работать  вдвоём  в  стенгазете   ВХУТЕМАСа   как  Кукры  и
Крыкуп.В   это   время   Соколов,   ещё   живя   в   Рыбинске,   ставил   на   своих   рисунках
подпись   Никс.   В   1924   году   он   присоединился   к   Куприянову   и   Крылову,   и   в
стенгазете они работали уже втроём как Кукрыниксы)
Этапными   работами   для   Кукрыниксов   были   гротескные   злободневные
карикатуры на темы внутренней и международной жизни (серии «Транспорт», 1933—
1934,   «Поджигатели   войны»,   1953—1957),   агитационные,   в   том   числе
антифашистские,   плакаты   («Беспощадно   разгромим   и   уничтожим   врага!»,
1941.Значимым моментом в творчестве стал военный плакат «Беспощадно разгромим
и уничтожим врага!». Он появился на июньских улицах Москвы одним из первых — 9
сразу же после нападения гитлеровской Германии на СССР. Кукрыниксы прошли всю
войну: их листовки сопровождали советских солдат всю военную дорогу до Берлина.
Кроме   того,   был   очень   популярен   цикл   плакатов   «Окна   ТАСС».   Они   стали
классиками   советской   политической   карикатуры,   которую   понимали   как   орудие
борьбы с политическим врагом, и совершенно не признавали иных веяний в искусстве
и в карикатуре. Их политические карикатуры, часто публикуемые в газете «Правда»,
принадлежат   к   лучшим   образцам   этого   жанра   («Клещи   в   клещи»,   «Потеряла   я
колечко…»,   «Под   Орлом   аукнулось,   в   Риме   откликнулось»,   «Уоллстрижка»,
«Львиная   доля»,   серия   рисунков   «Поджигатели   войны»   и   др.).   Коллективу
принадлежат   многочисленные   политические   плакаты   («Превращение   фрицев»,
«Народы предупреждают» и др.). Кукрыниксы известны также и как живописцы и
мастера  станкового  рисунка. [5,  стр. 38]  Они —  авторы  картин «Утро», «Таня»,
«Бегство немцев из Новгорода», «Конец» (1947—1948).
РАЗДЕЛ 2
Карикатуры СССР 10
Рис. 1 «Беспощадно разгромим и уничтожим врага» Кукрыниксы
Наш   солдат   показан,   как   человек,   стоящий   значительно   выше   фашистов.   Это
опровергает образ советского солдата, как полудикого существа, сражающегося с
врагом исключительно из страха перед командирами и отсутствия воображения, как
его изображала западная пропаганда. 11

Рис. 2 «Арапские сказки немецкого верховного командования, или тысяча и одна
ложь» Кукрыниксы
В   первые   недели   войны   против   Советского   Союза   нацистским   лидерам,
завороженным успехами на Восточном фронте, казалось, что победа в только что
начавшейся кампании фактически уже одержана. 12

Рис. 3 «Фашистская псарня» Кукрыниксы
Участники агрессии рассчитывали на территориальные приобретения за счет СССР:
фашистская Германия обещала Румынии междуречье Днестра и Днепра, Финляндии
Восточную Карелию и часть Ленинградской области, Венгрии  предгорья Карпат до
Днестра.   Изображены   главы   фашистских   правительств:   Тисо   (марионеточное Словацкое   государство),   Хорти   (Венгрия),   Муссолини   (Италия),   Антонеску
(Румыния) и главнокомандующий финской армией Маннергейм.
13

Рис. 4 «Завоеватели, связанные дружбой» Кукрыниксы
Несмотря на единство антисоветских фашистских государств, каждый член коалиции
стремился   взвалить   на   своего   союзника   как   можно   большее   бремя   войны,
воспользоваться его трудностями, урвать у него частъ добычи, свести с ним счеты и
т.д.Среди изображенных: Виши  коллаборационистское правительство во Франции;
Квислинг  лидер фашистской партии Норвегии, позже (с 1942 г.) премьерминистр. 14
Рис. 5 «Все врут календари» Кукрыниксы
Карикатура сопровождалась стихами С. Маршака:
Молниеносную войну
Он обещал в июне, 15
И целый час метал слюну,
Беснуясь на трибуне.
Он говорил:  Исход войны
Решу я в две недели!
И дураки его страны
В ответ ему галдели.
Когда же этот срок истек.
Бессовестный оракул
Двухмесячный назначил срок.
А Геббельс „хох!" проквакал.
То к ноябрю, то к рождеству,
То первого апреля
Грозился фюрер взять Москву.
А месяцы летели...
«Не думать о конце войны!»
Таков приказ последний.
«Немедля сдать в казну штаны!»
Гласит приказ соседний.
Уже листов календаря
Не остается, кроме
Сорок восьмого мартобря
На стенке в желтом доме… 16
Рис. 6 «Пятна крови» Кукрыниксы
Фрау Траудель в письме к мужу Леонардо на советскогерманский фронт просит
прислать ей некоторые вещи для ее детей. «Ничего – пишет она – если они испачканы
в крови, их можно выстирать.» (Из газет) 17
Рис. 7 «Прошло всего несколько месяцев (взирая на лица)» Кукрыниксы
«Прошло всего несколько месяцев, а как изменились»  Геббельс.
Огромные потери немецкофашистских войск на советскогерманском фронте,
особенно   возросшие   в   результате   поражения   под   Москвой,   создавали   немалые
трудности. 18
Рис. 8 «Скорбная помощь» Кукрыниксы
После поражения немецкофашистских войск под Москвой Гитлер начал смешать
генералов и фельдмаршалов с их и постов, имели место случаи отдачи под суд и
разжалования. 19
Рис. 9 «Все на Г» Моора
В карикатуре изображены Гиммер, Геринг, Гитлер,Геббельс
Карикатура, как вид массового искусства сыграла значимую роль, воспитывая
в народе патриотизм и противоборство фашистам. Она распространялась в газетах,
журналах, агитационных листовках, плакатах, такие как «Правда», «Красная звезда».
Антинацистские карикатуры были одухотворены личным   чувством   гнева   и
ненависти.  Разумеется,  и в  сталинское,  и  в  постсталинское  время карикатуры  на
диктатора   были   запрещены,   и   даже   карались   административным   или   уголовным
наказанием. 20
РАЗДЕЛ  3
Немецкие карикатуры
Карикатуры   рисовали   во   всех   странах   участниках   Второй   мировой   войны,
Германия не исключение. Один из ведущих юмористических немецких журналов, в
котором   печаталсиь   карикатуры        LustigeBlätter.   Он   издавался   с   1896   года
(последний номер журнала вышел в 1944 году). Главные герои карикатур  лидеры
стран Антигитлеровской коалиции. Другие популярные герои  евреи, которые стоят
за спиной лидеров антигитлеровской коалиции.
Рис. 10 Из немецкого журнала LustigeBlätter
Оптимизм: "Победа будет за нами! Король нашел один четырехлистный клевер!". По
британским поверьям четырехлистный клевер приносит удачу тому, кто его найдет.
Номер вышел зимой 41го, когда бомбардировки Лондона стали намного менее интенсивными, но все еще продолжались.
21 22
Рис. 11 «Я друг всех маленьких стран».
Черчиль снимает маску. Карикатура прозрачно намекает  англичане любят воевать
чужими руками. 23
Рис. 12 «За кулисами»

 Популярный сюжет нацистских карикатур  еврейкукловод и куклы: Сталин,
Черчиль, Рузвельт. На полу валяются уже нужные куклы, такие как Чемберлен. 24 Рис. 13 «Обручальные кольца»
25
"Что ты там прячешь за спиной, Франклин" — спрашивает Южная Америка. "Наши
обручальные кольца". Читателям внушали простую мысль — Штаты используют
войну, чтобы захватить Южную Америку. Рис. 14 «Верь ему»
26
"Верь ему Британия. Он всего лишь хочет тебя защитить"  говорит Черчиль. Союз
британцев и русских большевиков казался немцам противоестественным. 27
Рис. 15 «Информация из США»

Карикатура иллюстрирует, что когда говорит американское радио, правда стоит
вверх тормашками. 28
 Рис. 16 «Эй, Бимбо! Смотри какие смешные сарайки тут у них в Европе» 29
В конце войны нацисты стремились убедить немцев в том, что американцы гонят в
бой диких негров, которые сотрут с лица земли европейскую культуру.
Рис. 17 «Большевизм»
Сталин тащит Рузвельта и Черчилля по крутому склону. "Перевалим через вершину,
будет полегче"  говорит он. На самом деле он тащит западных лидеров к пропасти,
на   дне   которой   их   дожидается   страшный   голодный   страшный   зверь   по   имени
 В   Германии   карикатуры   создавалась   с   явными   целями
Большевизм.
негативной рекламы и   пропаганды.   Нарушением   пропорций   в   изображении   фигур,
олицетворяющих   величие   германской   нации   и   духа,
  отличались 30
и плакаты гитлеровской Германии. Множество различных листовок создавалось для
воздействия   на   поведение,   как   собственного   населения,   военных,     так   и   войск
противника. Из дневника Геббельса:
Изза сплошных «уток»  уже больше не знают, что ложно, а что верно. Так оно
 Мы усердно распускаем по всему свету слухи...
и должно быть».
РАЗДЕЛ  4
Карикатура в иностранной прессе
В СССР Сталин был и остается талантливым правителем, а на Западе его
фигура воспринимается как обычный образец азиатского, вероломного диктатора.
В странах Западной Европы также рисовали карикатуры на Сталина. Одним из
«специалистов по Сталину» был английский карикатурист Дэвид Лоу. Посетив СССР
в   начале   30х   годов,   он   смог   воочию   наблюдать   сталинские   методы   правления.
Наверное, поэтому художник одним из первых обратил внимание на поразительное
сходство советского и германского диктаторов. [6, стр. 144] 31

Рис. 18 Карикатура времён советскофинской войны 32
Рис. 19 Французская карикатура 1940го года 33
Рис. 20 Карикатура, посвящённая присоединению Латвии и Литвы к СССР 34
Рис. 21 Английская карикатура на присоединение Латвии, Литвы и Эстонии 35
Рис. 22 Английская карикатура "Эволюция медведя" 36
Рис. 23 Карикатура, посвящённая присоединению к СССР Западной Украины и
Западной Белоруссии, входивших до сентября 1939 г. в состав Польши 37
Рис. 24 Обмен подарками на Рождество 38
Рис. 25 «Ктото берет когото на прогулку»

Сталин с Гитлером 39
Рис. 26 План Маршалла – то же самое, что план маршала Сталина, но без проблем с

механизацией 40

Рис. 27 Английская карикатура, посвященная подписанию пакта Молотова
Риббентропа 41
Рис. 28 Французский плакат PaixetLibertе.

Пустая риторика Сталина, призывающего к миру, а на самом деле, как мы видим,
стремящегося уничтожить бедных французов с помощью булавы 42
Рис. 29 «Встреча»
Гитлер:   Подонок   общества,   полагаю.   Сталин:   Кровавый   убийца   рабочих,
догадываюсь. Карикатура посвящена подписанию пакта Молотова Риббентропа. 43
РАЗДЕЛ  5
Роль карикатуры
Значение   карикатуры   было   огромным   в   политическом,   патриотическом,
нравственном,   воспитательном,   художественном   и   историческом   значении.
Бесспорным считается тот факт, что эта война пробудила любовь к Родине, к народу,
ко всему родному. В годы войны работы карикатуристов  публиковали на страницах
"Фронтовой иллюстрации", "Красной звезды". Сатирические плакаты «Окна ТАСС»,
листовки   и   рисунки   КуКрыникСов   сопровождали   армию   от   Москвы   до   Берлина,
поднимали   боевой   дух   советских   солдат.  Красноармейцы   вырезали   их   из   газет   и
бережно хранили. Карикатуристы не просто смеялись над Великим Рейхом – это
была злая сатира, военная. Советские люди смеялись, гитлеровцы злились, а личный
враг   фюрера   Борис   Ефимов   продолжал   метко   стрелять   прямо   в   цель.   Имена
Кукрыниксов,   Борис   Ефомиов   и   многие   другие   советские   карикатуристы     были
включены Гитлером в список лиц, подлежащих уничтожению. [7, стр. 387]
Карикатура   военных   лет   была   одним   из   самых   мощных   орудий   в   арсенале
советского искусства. Ясный лозунг, облаченный в страстный художественный образ,
вызывающий такие сильные чувства, как ненависть и любовь, гордость и презрение,
помогали людям преодолеть лишения и голод, физические и душевные муки, идти к
победе. Они усиливали веру в мощь и непобедимость Русской армии, заставляли
смеяться над врагом, что придавало храбрости в бою и стремлению к подвигам.
Еще   Гоголь   говорил:   «Смеха   боится   даже   тот,   кто   ничего   не   боится!»
Карикатура должна бить не в бровь, а в глаз. Она должна здорово задеть человека –
вот ее действие. Если карикатура гладит по головке, как я это в основном делал,
работая в советском «Крокодиле», не высвечивая острых углов, а сглаживая их, как
тогда   требовалось,   то   теряется   ее   суть,  смысл.   Недаром   иностранные   критики   в 44
эпоху СССР, восхищаясь работой наших карикатуристов, придумали феноменальный
термин: «положительная сатира»!
Никто не ушел от разящей сатиры карикатуристов. И плакаты, созданные в дни
минувшей   войны   и   неустанно   напоминающие   нам   о   бдительности   и   боевой
готовности, и плакаты послевоенного времени говорят людям о грозной опасности,
подстерегающей человечество, о том, что, повторяя истерические вопли бесноватого
фюрера, неутомимо жадные до человеческой крови и слез маньяки открыто заявляют
о   своем   стремлении   к   мировому   господству   и,   подобно   их   предшественникам,
изнуряют и свои народы, и все человечество безумной гонкой вооружений. [8]
Много лет тому назад Владимир Маяковский писал: «Я хочу, чтоб к штыку
приравняли  перо».  Вглядываясь  в  плакаты  и  карикатуры  Второй  мировой  войны,
видишь, что их авторы имеют полное моральное право сказать, что их искусство, их
обжигающее   сердца   слово   приравнены   нашим   народом   к   штыку   солдата,
защищающего Родину, защищающего все человечество от вражьей силы.
Немецкие карикатуристы тоже пытались поднять боевой дух солдат и жителей.
Но другим способом – ложной информацией. И это приносило свои плоды. «Гитлер –
освободитель!», «Гитлер строит Новую Европу» – газеты с такими заголовками на
территории Беларуси появились уже в июле 1941 года. Пропагандистскую пирамиду
нацизма   возглавил   Геббельс      мастер   «черного   пиара».   Тема   угнетения   и
эксплуатации в СССР, голода и нищеты, террора и убогости быта – занимала главное
место   в   нацистской   пропаганде.   В   военной   журналистике   в   ход   шел   весь
профессиональный арсенал, к сожалению, однобокий и недостоверный. [9] 45
РАЗДЕЛ  6
Практическая часть
Карикатура – способ показать свое понимание определенных события. В связи
с этим мы провели опрос среди учащихся 11 класса Красноперекопского учебно
воспитательного комплекса «школа  гимназия» №3. Заданием было отобразить свое
видение определенного события Второй мировой войны или политического деятеля
того времени с помощью карикатуры.
В   опросе   приняли   участие   20   человек.   Темы   карикатур   были   следующие:
Магнитогорск победил Рур, холокост, превосходство советской техники в битве на
Курской Дуге, сравнение личностей Сталина и Гитлера.   Для данной работы было
отобрано 6 самых ярких карикатур.
1.
Карикатура, выполненная Сушковой Анастасией «Магнитогорск победил
Рур»   (Рис.   1).   Комментария   автора   к   рисунку:   «Рурский   промышленный   округ
сердце  немецкой   металлургии.  Металл,  который   шел  на  пушки,  танки  и  т.д.  для
Третьего   Рейха   был   именно   оттуда.   Однако   к   концу   Второй   Мировой   войны
мощностей и объёмов этого района стало не хватать для ведения боевых действий.
Магнитогорск   был   одним   из   основных   поставщиков   брони   и   стали   на   фронт.
Магнитогорский   Металлургический   Комбинат   обеспечивал   нужды   вооружения
СССР   в   Великой   Отечественной   Войне.   Он   в   буквальном   смысле   вооружал
советскую армию. Думаю, что победа советской армии – победа и Магнитогорска».
Карикатура, выполненная Сухан Игорем «Добро пожаловать». (Рис. 2)
2.
Комментарий   автора   к   рисунку:   «Во   время   Второй   мировой   войны   происходило
преследование   и   массовое   уничтожение   евреев   –   холокост.   Одним   из   способов
массового   уничтожения   были   газовые   камеры.     Но   для   того,   чтобы   люди   не
сопротивлялись, а по собственной воле заходили туда, фашисты придумали хитрость
– они говорили, что везут их на Родину, а люди верили». 46
3.
Карикатура, выполненная Муратовой Марией «Битва титанов». (Рис. 2)
Комментарий   автора   к   рисунку:   «Тигр      немецкий   тяжёлый   танк   времён   Второй
мировой войны. Затраты на производство одного танка «Тигр I» были в два раза
больше,   чем   затраты   на   любой   танк   тех   времён.   T34—   советский   танк   периода
Второй  мировой  войны. Благодаря  совокупности  своих  боевых  качеств Т34 был
признан многими специалистами и военными экспертами одним из лучших танков
войны. Я считаю, что в Курской битве бой Т34 против «Тигра» можно считать боем
титанов».
4.
Карикатура, выполненная Гордиенко Дарьей «Вам шах и мат, фюрер».
(Рис.   4)   Комментарий   автора   к   рисунку:   «Сталин   и   Гитлер   –   два   талантливых
политика,   действующие   исключительно   умно   и   хитро.   Они,   как   и     шахматисты,
продумывали каждый свой шаг. Однако Адольф Гитлер проиграл эту игру».
5.
Карикатура, выполненная Шумейко Анатолием «Примерно равно»
(Рис.  5)   Комментарий   автора   к   рисунку:   «  Я   согласен   с   высказыванием   Генриха
Манна: «Сталин – это тот же Гитлер. Они нашли друг друга, чтобы выступить против
цивилизованного мира». Они создали два самых ярких великих диктаторских режима
20   века
  фашистский   (под   предводительством   Адольфа   Гитлера)   и
коммунистический (под руководством Иосифа Сталина)».
6.
Карикатура, выполненная Гариповой Мариной «Ангел или демон?» (Рис.
6)   Комментарий   автора   к   рисунку:   «В   том,   что   Иосиф   Сталин   был   умным   и
талантливым   политиком,   сложно   усомниться.   Это   человек,   под   руководством
которого, было создано развитое государство,  восстановленное после войны за одну
пятилетку. Только вот какими способами? Аресты, пытки, конфискации имущества,
массовые депортации, террор, репрессии...».
Проанализировав  карикатуры учащихся 11  класса, мною был  сделан вывод:
современные   школьники   воспринимают   Советский   Союз,   как   государство,
обладающее   большим   военнопромышленным   потенциалом,
  как   государство
победитель   фашизма   во   Второй   мировой   войне;   не   отрицают   харизматичность личности И.Сталина и А. Гитлера, отрицательно относятся к немецкой политике. В
работах преобладают антифашистские настроения.
47
ВЫВОДЫ
Приступая к работе над темой, я ставила перед собой определенные задачи.
Подводя   итоги   сделанного,   можно   сказать,   что   художники     карикатуристы
выполнили в годы войны свой патриотический долг, создав замечательную по своим
художественным и идейным достоинствам летопись побед и поражений. Они вели
сатирический огонь по врагу со страниц центральной и фронтовой печати, резали
агитационными плакатами.
В   Советском   союзе   писали   карикатуры,   которые   можно   объединить   общей
идеей  вера в победу над немецкими захватчиками, утверждение социалистических
ценностей,   высмеивание   недостатков   и   слабых   сторон     политики   противников.  В
странах   антигитлеровской   коалиции   темами   карикатур   являются   захватнический
характер   советской   и   немецкой   внешней   политики   (особенно   в   первый   период
Второй мировой войны, в частности пакт МолотоваРиббентропа), раздел Польши,
советскофинская война. Ключевую роль в этих карикатурах играют политические
образы   И.   Сталина   и   А.   Гитлера,   присутствует   постоянный   намек   на   советскую
агрессию. В Германии основными идеями карикатур являются негативное отношение
к большевизму и коммунизму, часто изображаемого, как монстра, антисионистские
настроения,   критика   лживости   некоторых   политических   деятелей,   таких   как   У.
Черчилль,   Ф.   Рузвельт.   Высмеивается   идея   антигитлеровской   коалиции,   союз
британцев и русских большевиков казался немцам противоестественным.
Карикатуристы   всех   стран   в   своих   произведениях   часто   использовали
стереотипы,   как   прием   усиления   идеологической   нагрузки,   например,  нацисты
стремились   убедить   немцев   в   том,   что   американцы   гонят   в   бой   диких   негров,
которые   сотрут   с   лица   земли   европейскую   культуру,   И.   Сталина   изображали   с серпом   и   молотом,   А.   Гитлера   в   коричневой   цветовой   гамме,   намекая   на
«фашистскую коричневую чуму».
48
СПИСОК ИСПОЛЬЗОВАННЫХ ИСТОЧНИКОВ
1. Литературная энциклопедия: Словарь литературных терминов. М. Розанова,
В. ЧешихинаВетринского. — М: Издво Л. Д. Френкель, 1925
2. В.   М.   Фриче,   А.   В.   Луначарского.   Литературная   энциклопедия.   —М.:
издательство Коммунистической академии,1929—1939.
3. Иоффе М. Дмитрий Стахиевич Моор, 1883—1946.
4. Ефимов Б.Е. Мой век. – М.: «Аграф», 1998.
5. Пистунова А. М. Единосущная троица. — М.: Советская Россия, 1978.
6. Энтони Родс Плакаты, карикатуры и кинофильмы Второй мировой войны.
19391945,  «Эксмо», 2008
7. Тотальная война. Дневники Йозефа Геббельса. А. Б. Агапов. – М.: «Русич»,
2008
8. Панарин И.Н «Информационное противоборство во второй мировой войне».
доступа:
[Электронный
ресурс].
Режим

–

http://www.pavelbers.com/Karikatura
9. Сергей   Коряков   «Карикатуры   Второй   мировой   войны».      [Электронный
ресурс]. – Режим доступа: http://rusfan.ru/posts/115832 49
ПРИЛОЖЕНИЯ Рис. 1 «Магнитогорск победил Рур»
50
Рис. 2 «Добро пожаловать» 51
Рис. 3 «Битва титанов» 52
Рис. 4 «Вам шах и мат, фюрер»
Рис. 5 «Примерно равно»

file_name: Карикатура.docx

description:
37
Рис. 24 Обмен подарками на Рождество

description:
49
ПРИЛОЖЕНИЯ

description:
51
Рис. 3 «Битва титанов»

title: Педагогическое мастерство


extracted_text:
МІНІСТЕРСТВО ОСВІТИ І НАУКИ, МОЛОДІ ТА СПОРТУ АВТОНОМНОЇ
РЕСПУБЛІКИ КРИМ
МАЛА АКАДЕМІЯ НАК УЧНІВСЬКОІ МОЛОДІ КРИМА «ШУКАЧ»

                        Красноперекопська міська філія
                                                  Відділення історії
                                                                      Секція: етнологія
Роль імені в житті людини
                                                             Роботу виконала:
                                                             Шишка Олена Володимирівна,
                                                             вихованка гуртка «Юні етнографи»
                                                             туристськокраєзнавчого відділу ЦДЮТ,
                                                             учениця 11 класу Красноперекопської
                                                             загальноосвітньої школи IIII ступенів №5
                                                             Науковий керівник:
                                                             Рудюк Наталія Сергіївна,
                                                             керівник гуртка «Юні етнографи»
                                                             туристськокраєзнавчого відділу ЦДЮТ
                                                              м. Красноперекопськ 2
Красноперекопськ2013
ЗМІСТ
ВСТУП………………………………………………………………………………
ГЛАВА 1 ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ВИНИКНЕННЯ ІМЕН…………………….
1.1. Ономастика як напрямок пізнання власних назв……………………………
1.2. Історія походження українських  імен……………………………………….
1.3. Релігія  і традиція як мотиви  вибору  імені  в українських родинах………
1.4. Народні звичаї та прикмети, пов’язані з обиранням імені для дитини…….
ГЛАВА 2 СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ ВИБОРУ ІМЕНІ ДИТИНІ…………………..
2.1. Особливості вибору імені у нашому краї……………………………………
2.2. Порівняльний аналіз мотивів вибору імен………………………………….
ВИСНОВКИ………………………………………………………………………...
СПИСОК ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ…….………………………………..
ДОДАТКИ………………………………………………………………………….. 3
ВСТУП
… взагалі без імення ніхто між людей
не буває
Хто б не родився на світ – родовита
людина чи проста,
Кожного з них, породивши, іменням
батьки наділяють.
Гомер, Одіссея
Актуальність теми дослідження.  Інтерес  людини до свого  власного
імені,   до   імен   інших   людей,   до   імен   взагаліочевидний.   Ім’я      це   те,   що
супроводжує людину все її життя та залишається з нею і після смерті. Імена
людей    це   частина   історії   кожного   народу.   В   них   відображається   побут,
вірування, сповідання, фантазія, художня творчість народу, його історичні,
господарські й культурні зв’язки.
Традиційно   склалося   так,   що   в   сучасній   Україні   повне   ім’я   людини
утворюється з трьох складових частин: прізвища, імені та імені по батькові.
Ім’я кожному з нас підібрали батьки.
                     У нашому багатонаціональному світі у кожного з народів, що його
населяють, існують свої традиції іменування людей. І в нашого народу є своя
специфіка,   пов’язана   з   історією,   культурою,   традиціями.   В   Україні
використовуються   імена   не   тільки   слов’янські,   але   й   грецькі,   латинські,
германські, деякі східні тощо. 4
               День, коли дитині дають ім’я, є поворотним у її долі. Користуючись
енергетикою   імені,   батьки   задають   малюку   своєрідну   життєву   програму.
Навіть   Бог   не   насмілився   давати   імена   «тваринам   польовим   і   птахам
небесним»,   а   привів   їх   до   людини,   «щоб   побачити,   як   вона   назве   їх».
Тому вибір імені для новонародженого є справою дуже відповідальною. Адже
ім’я міцно приростає до людини на все життя, стає невіддільним, зливається з
нею.
Мета дослідження   визначити характерні особливості надання імені,
її вплив на долю людини.
Досягнення поставленої мети потребує постановки та вирішення таких
завдань:
1. Розглянути історію виникнення імен.
2. Вивчити   традиційні   особливості,   пов'язані   з   вибором   і   присвоєнням
дитині імені.
     3. Розглянути народні звичаї та прикмети, пов’язані з обиранням імені для
дитини.
4. Проаналізувати основні мотиви вибору імені в сучасному житті, шляхом
проведення анкетування серед учнів.
Об’єкт дослідження  ім’я дитини.
  Предмет   дослідження     історія   виникнення   імен,   основні   мотиви     їх
вибору.
Для вирішення поставлених завдань нами застосовувались наступні методи
дослідження:
 описовий – описуються основні мотиви вибору імен;
 методом анкетування було отримано інформацію від респондентів;
 статистичний метод допомагає врахувати кількісні показники.
Теоретичною   основою   дослідження
є
словник      довідник 5
Л.Г. Скрипник, Н.П. Дзятківської   «Власні імена людей», який присвячений
наданню   відомостей     про   походження   імен,   уживаних   в   Україні.   Імена
ілюструються   уривками   з   поетичних   творів,   народних   пісень   тощо.   До
проблеми   ономатології   у   праці   «Імена»   (1882—1937)   звернувся
П.   Флоренський.     Він   зазначав,   що   іменем   виражається   тип   особистості,
онтологічна форма її, котра визначає далі її духовний і душевний склад. Імена
виражають типи особистісного буття. Белей Л.О. в своїй книзі «Ім’я дитини в
українській   родині»   знайомить   з   історією   імен   українців,   християнським
календарем   імен,   з   їх   скороченими   формами,   які   мають   особливу
популярність у сімейному спілкуванні. У брошурі Масенко Л.Т. «Українські
імена   і   прізвища»   розглядається   походження   українських   імен   і   прізвищ,
історичні етапи становлення прізвищ, роль народних говірок у формуванні
цієї   лексичної   групи.   Висвітлюються   питання   правопису   імен   і   прізвищ   у
сучасній   українській   мові.   Виклад   історії   особових   імен   українців     та   їх
предків з посиленою увагою до імен давніших часів, за яких особові імена
слов’янського   походження   кількісно   ще   переважали   над   іменами,
запозиченими   з   інших   мов,   передусім     з   давньогрецької,   давньоєврейської,
латинської   та   західноєвропейських,   а   також   із   числа   радянських
заідеологізованих     утворень   розглянутий   у   праці   П.   Чучки   «Слов'янські
особові імена українців: історикоетимологічний словник».
Практична значення одержаних результатів полягає в можливості
його застосування в подальшому дослідженні ……………
Результати   дослідження   можуть   бути   використані   на   уроках
мовознавства.
Структура   та   обсяг   роботи.   Науково   –   дослідницька   робота
складається   із   вступу,   двох   розділів,   висновків,   списку   використаної
літератури.   Повний обсяг дослідницької роботи – ___ сторінок. Основний текст   складає   ____   стор.,   крім   того   наукова   робота   містить   список
літературних джерел із ___ найменувань.
6
ГЛАВА 1 ТЕОРЕТИЧНІ ОСНОВИ ВИНИКНЕННЯ ІМЕН
1.1. Ономастика як напрямок пізнання власних назв
У   наукових   дослідженнях   про   мову   існує   спеціальний   розділ,   цілий
напрямок   лінгвістичних   досліджень,
найменуванням.
  присвячений
іменам,
  назвам,
Цей розділ має назву ономастика. Цей термін пов’язаний з грецьким
словом онома – ім’я.
Ономастика   (від   грецького   оnomastikуs   –   який   має   відношення   до
найменування, onoma ім’я, назва):
1)   розділ   мовознавства,   який   вивчає   особові   імена,   історію   їх
виникнення та перетворення у результаті довготривалого вживання у мові
джерелі або у зв’язку із запозиченням їх з інших мов.
2) власні імена різних типів (ономастична лексика), які у відповідності з
об’єктами поділяються на антропоніміку, топоніміку, зоонімію (власні імена
тварин),   астронімію,   космонімію   (назви   зон   та   частин   Всесвіту),   теонімію
(імена богів) та інше [6, c. 34]. 7
Власні   імена   людей,   форми   по   батькові,   прізвища,   прізвиська,
псевдоніми   відносяться   до   розділу   ономастики,   який   називається
антропоніміка (від грецького антропос – людина).
Ономастичні   дослідження   допомагають   виявляти   шляхи   міграцій   та
місця   минулого   розселення   різних   народів,   мовні   та   культурні   зв’язки,
стародавній   стан   мов   та   їх   діалектів.  Топонімія   дуже   часто   є   єдиним
джерелом інформації про зниклі мови та народи [6, c. 35].
Згідно з Книгою Буття, першими отримали особові імена самі люди,
відомі їм місця на землі, тварини (свійські та дикі) та відомі небесні світила.
Ці об’єкти та їх імена заповнювали ономастичний простір прадавньої людини.
Час спливав та цей простір розширювався, отримали імена нові типи об’єктів.
Сучасна ономастика – це комплексна наукова лінгвістична дисципліна,
яка має своє коло проблем та методів. Ономастичні дослідження допомагають
вивченню шляхів міграції окремих етносів, визначенню місць їх проживання,
установленню більш стародавнього стану окремих мов, визначенню мовних та
культурних контактів різних етносів.
1.2. Історія походження українських  імен
Ім'я є найдавнішим серед усіх видів і способів найменування людини.
Сучасними дослідженнями встановлено, що вже в кам'яному віці люди мали
імена. Вони  не могли з'явитися до появи мови, а мова починає формуватися в
неандертальців. Приблизно до цього часу відносять і появу імен. У процесі
суспільної трудової діяльності у людини виникла потреба сказати щось іншим
членам суспільства, а значить – і необхідність назвати окремих його членів [7,
c. 54].
Імена   –   такі,   як   ми   їх   знаємо   сьогодні,   –   виникли   не   одразу:   вони 8
пройшли довгий  шлях становлення, розвитку, змін. За родового ладу імена
кожного роду були його власністю і не могли вживатися в інших родах того ж
племені. Не могло бути також двох людей з однаковим ім'ям. Якщо імен не
вистачало, їх можна було позичити з іншого роду. Після смерті людини, яка
мала це позичене ім'я, його слід було повернути сусідам.
Утвердження   рабовласницького   ладу   внесло   значні   зміни   в   життя
людей: з'явилась держава, первісні примітивні релігії замінилися складнішими.
Особове ім'я людини стало обов'язковим.
В   історії   особових   імен   вирізняються   два   етапи:   дохристиянський
період та період після прийняття християнства [7, c. 57].
До   введення   християнства   особові   імена   були   прізвиськами,   які
давалися тій чи іншій людині через певні обставини. Ці іменапрізвиська були
дуже   різноманітні.   Їх   підказували   здебільшого   різні   обставини   родинного
життя. У так званих числових іменах був майже весь числовий ряд від одного
до десяти: перша дитина у сім’ї – Первак, третя – Третяк і так далі. Дуже
розповсюджені були імена, які давали за кольором шкіри або волосся та за
іншими зовнішніми ознаками: Біленький, Чорнявий, Великий, Головатий та
інші.   Окрім   імен,   які   давалися   за   зовнішніми   ознаками,   були   й   такі,   що
привласнювалися  в залежності від характеру  та поведінки дитини: Безсон,
Крикун, Забава. Довгоочікуваного сина називали Ждан , небажаного Неждан ,
Нечай , єдиний син діставав ім’я Одинець. В особових іменах дуже часто
відображалася пора року, коли дитина з’явилася на світ: Зима, віра в магічну
силу імені, спільного із назвою рослини, тварини тощо:  Береза, Лев, Орел,
Сокіл   та   інші.   Імена   з   негативним   емоційним   забарвленням   давалися,   як
застережний захід: за уявленням наших пращурів, погані імена, такі як Горе,
Захворай, оберігали дітей від дії злих сил. У дохристиянський період поряд з
одноосновними іменами функціонували і двоосновні з компонентами  слав ,  9
мир,      волод,      гост,      бор:  Милослав,   Радослав,   Володимир,   Всеволод,
Ратибор та інші [7, c. 62].
Після прийняття християнства увійшли у практику так звані календарні
імена.   Це   особові   імена,   які   давалися   людям   за   церковним   календарем,  у
якому  вони були  розподілені  по  всіх  днях року.  Християнські  імена  були
також   прізвиськами   людей   –   греків,   євреїв,   римлян,   єгиптян,   але   вони
потрапили у календарі у своїх справжніх іномовних звучаннях без перекладу.
Кожне  з   цих  імен  можна   перекласти   на   нашу   мову   та   дізнатися   про   його
значення.
Сучасні імена дослідники поділяють на шість основних груп :
1.Візантійські християнські імена, або імена християнського календаря,
запозичені разом із введенням християнства на Русі у Х ст. До візантійських
імен належать, наприклад, популярні в Україні імена Іван, Олексій, Михайло,
Григорій, Петро, Федір, Ганна , Олена, Катерина. На українському мовному
ґрунті   вони   набули   специфічного   звукового   оформлення,   обросли
різноманітними варіантами і вже давно не сприймають як запозичені.
2.Давньоруські, або дохристиянські  Володимир, Всеволод, Ростислав,
Людмила, Ждан, Горобець, Красной, Любава  та інші, у тому числі кальки з
грецької   мови   типу   Богдан,   Віра,   Надія,   Любов,   і   окремі   імена
скандинавського   походження,   що   побутували   в   Давній   Русі,      Ігор,   Олег,
Ольга.
3.Імена, запозичені із західнослов’янських і південнослов’янських мов :
Ванда, Ружена, Власта, Квітослава та інші.
4. Нові імена, які почали з’являтися після революції 1917 року, коли
церква  була  відокремлена   від  держави  і  батьки  здобули  право   дати  дітям
імена, що виходили за межі канонічних. Помітну групу складали імена, що
відображали   революційну   ідеологію,   нові   явища   суспільного   життя,   реалії
тогочасної дійсності: Воля, Свобода, Слава, Октябрина, Кім, Тракторина та 10
інші. Іменанеологізми поповнювалися за рахунок назв квітів: Лілія, Піонія
тощо. Іменами ставали слова типу Геній, Ідеал, Ідея, Новела, Іскра та подібні.
Як показує мовна практика, перевірку часом витримали далеко не всі імена
неологізми 20х років [7, c. 65].
5. Імена, запозичені із західноєвропейських мов, типу Альберт, Арнольд,
Артур, Вільгельм, Франц, Жанна, Елеонора та подібні. Їх поширенню сприяли
популярні твори зарубіжної художньої літератури, преса, радіо, кіно. Так, на
честь   героїнь   трагедій   Вільяма   Шекспіра   дівчаток   називали   Дездемоною,
Джульєттою, Офелією, на честь героїні опери Джузеппе Верді «Травіата»
Віолеттою. Надмірне захоплення іншомовними іменами, характерне для 20
30х років, уже в 40х роках різко спадає.
6. Індивідуальні  іменановотвори, які  виникають  у  колі   тієї  чи  іншої
родини. До таких, наприклад, можна віднести ім’я Вальжанна, згадане у творі
І. Григурка «Ватерлінія».
У наші дні переважна більшість імен, якими називають новонароджених,
належить   до   системи   традиційних   імен,   успадкованої   від   поколінь,   але
естетично відшліфованої.
Імена   в   залежності   від   ситуації   мовлення   можуть   виступати   у
найрізноманітніших   видозмінах.
  Поряд   з   офіційними   повними
документальними іменами існують розмовнопобутові (скорочені, чи усічені,
здрібнілопестливі та згрубілозневажливі) їх варіанти.
Є   підстави   констатувати   повну   відсутність   соціальної   диференціації
особових імен в Україні (однаковим набором імен користуються в родинах
робітників,  селян   інтелігенції),  інтенсивне   зближення   міського   і   сільського
іменного репертуару.
Особове  ім’я – це юридично зафіксоване слово, за допомогою якого
(разом із формою по батькові та прізвищем) здійснюється індивідуалізація, чи,
як кажуть фахівці, легалізація особи. За існуючими законами в нашій країні, 11
батьки   зобов’язані   зареєструвати   дитину   протягом   трьох   місяців   після   її
народження.   Зафіксована   в   актовій   книзі   і   в   свідоцтві   про   народження
тричленна формула має бути точно відтворена в наступних документах особи.
Порядок   присвоєння   імені   новонародженому   визначається   законодавством
України.
1.3.  Релігія  і традиція як мотиви  вибору  імені  в українських родинах
З   кінця   ХІХ   до   початку   ХХІ   ст.   релігійність   батьків   є   одним
з   визначальних   чинників,   що   впливають   на   вибір   імені.   До   1918   р.   право
реєстрації   новонароджених   належало   церкві,   і   дітей   називав   священик   за
церковним календарем. Тому селяни переважно отримували імена тих святих,
пам'ять   яких   під   час   їхнього   народження   вшановувала   церква
[12,   с.   75].   Саме   релігійний   чинник   сприяв   тому,   що   більшість   хлопців,
народжених   у   січні,   отримували   імена   Василь,   Григорій,   Савва,   Степан,   а
дівчата  –  Агафія, Анастасія, Марія,  Меланія, Ніна, Тетяна. Народженим у
квітні   часто   давали   імена   Георгій,   Яків,   Марфа,   Параскева,   у   травні   –
Олексій, Олександра, у липні – Іван, Павло, Петро, Алевтина, Єфимія, Уляна,
у   серпні     –    Ілля,   Євдокія,   Христина,  у   вересні     –   Іван,  Марія,  Ганна,   у
листопаді – Дмитро, Михайло, у грудні – Андрій, Микола, Варвара.
  Відміна   обов'язкового   церковного   хрещення   1918   р.   сприяла
демократизації   іменника:   відтепер   люди   сміливо   створюють   нові   імена,
активно  запозичають   оніми   з  інших   мов,  використовують   давні   слов'янські
імена, не передбачені святцями, відмовляються від значної кількості старих
імен і замінюють церковноканонічні форми імен народними, вживають у ролі
офіційних найменувань різні розмовнопобутові варіанти і т. ін. Це призводить
до зменшення впливу релігійного чинника на вибір імен для новонароджених.
Канонічні   імена   й   надалі   переважають   в   іменнику,   однак   тепер     батьки 12
обирають їх самостійно, за власним смаком, незалежно від релігійних свят.
Після   проголошення   незалежності   України   відроджуються   національні
традиції й зростає вплив церкви на свідомість людей.   Упродовж 1990х   і
особливо   2000х   рр.   дітей   дедалі   частіше   називають   за
  церковним
календарем.
Слов'янська   народна   антропонімія   зазнала   великого   впливу
християнської культури; це стосується списку імен, однак вона багато в чому
зберегла   ставлення   до   імені,
  притаманне
  до   називання   іменем,
дохристиянській   міфопоетичній   традиції   [8,   с.   598].   Тому   поряд   із
релігійними   узвичаєннями   досі   діють   і   деякі   забобонні   уявлення,   якот:
дитина буде здоровою і щасливою, якщо дочці ім'я вибере батько, а синові –
мати; діти  будуть  дружити  між собою,  якщо  їх назвати на одну букву тощо.
Родинні традиції – чинник, який, на думку П.П. Чучки, «за ступенем
актуальності в наші дні, а великою мірою і в минулі десятиліття, … треба
поставити на перше місце» [12, с. 79]. За визначенням В.А. Івашка, традиція –
це «заданий суспільством самому собі алгоритм поведінки в певних умовах»
[2, с. 11]. Традиція найменування на честь діда, батька чи іншого близького
родича   є   визначальним   чинником,   який   утримує   на   провідних   позиціях   в
іменнику   такі   канонічні   оніми,   як   Андрій,     Віктор,   Віталій,   Володимир,
В'ячеслав,   Григорій,  Дмитро,  Іван,  Микола,   Михайло,  Олександр,  Олексій,
Павло, Петро, Семен; Анастасія, Валентина, Галина, Ганна, Дарія, Євгенія,
Ірина,   Катерина,   Людмила,   Марина,   Марія,Надія,   Олександра,   Тетяна   та
деякі  інші.  Варто зауважити, що визначений чинник особливо впливовим був
під час війни. Коли чоловіки гинули в боях за Батьківщину, багато хлопчиків
отримало імена своїх рідних.
На   початку   ХХІ   ст.   дітей   усе   частіше   називають   на   честь   дідусів   і
бабусь.   Ця   тенденція,   на   нашу   думку,   має   позитивне     значення,   оскільки
сприяє відновленню й збереженню призабутих імен, які вже вийшли з ужитку. 13
Так,   за   останнє десятиліття іменник українців збагачують   такі призабуті
імена:  Борис,  Влас, Давид,  Данило,  Єлисей,  Захар, Іларіон,  Ілля, Йосип,
Карпо,   Кирило,   Леонтій,   Марко,   Микита,   Мирон,   Назар,   Омелян,   Пилип,
Платон,   Степан,   Тарас,   Тимофій,   Федот,   Харитон,   Юлій,   Яків,   Ярослав;
Варвара,   Василина,   Єва,   Євдокія,   Єлизавета,   Зоряна,   Зоя,   Іванна,     Кіра,
Ксенія,  Лідія,  Мар'яна,    Меланія,  Милана,  Мирослава,   Мілена,  Серафима,
Софія, Таїсія,  Уляна.
 1.4.  Народні звичаї та прикмети, пов’язані з обиранням імені для
дитини
  Вибір імені для новонародженого  радісне і в той же час важливе і
відповідальне подія для  майбутніх батьків. Адже почасти ім'я може внести
свої корективи в долю маленької людини.
Існує безліч друкарських видань, що дають поради про те, як назвати
дитину, що позначає обране для малюка ім'я, якими рисами характеру воно
наділяє. Деякі  батьки  керуються  ними, вибираючи  те  ім'я,  яке  передбачає
добре життя.
За традицією обирається ім'я того святого, чий день пам'яті найбільш
близький до дати народження. Але забороняється давати ім'я за календарем
«назад»,   тобто   відповідно   зі   святом,   що   передували   дню   народження
(названий «назад» дитина не буде рости, у той же час, напрямок «вперед»
символізує  розвиток  і зростання). Також не слід  називати  «день у  день».
Наректи   дитину   ім'ям   праведника      до   добра,   мученика      до   лихо.
Дівчаток не рекомендується називати ім'ям матері чи бабусі по материнській
лінії  маля буде часто хворіти. Старший син, названий ім'ям батька, буде
і
здоровий
  Діти,
неврівноваженими і примхливими.
  щасливий.
  названі

іменами   батьків,
  ростуть 14
Не слід давати «ім'я на ім'я», тобто називати дитину ім'ям якогонебудь
іншого члена сім'ї, що живе в цьому ж будинку: разом вони не уживуться.
Не можна називати дитину на честь померлого родича  він успадкує
його долю. Але якщо у померлого була щасливе життя, то називати на честь
нього дозволено. Більш м'яко вимовні імена та по батькові роблять людей
добрішими.
Не   називайте   дівчинку   ім'ям,  провідним   свій   початок   від   чоловічого
(Олександра, Євгенія, Антоніна і т.п.), якщо ви не хочете, щоб у неї склався
чоловічий характер. Бажано давати дитині більш довге ім'я  для повної та
широкої життя.
Братів   і   сестер   слід   називати   співзвучними   іменами   (МаринаІрина,
ЮрійЮлія)  для миру і взаєморозуміння між ними. Особливо це стосується
двійнят.
Можна помітити, що деякі рекомендації суперечать один одному, але в
той же час всі вони мають місце бути.
Ім'я повинно легко утворювати по батькові, легко запам'ятовуватися.
Бажано,   щоб   у   поєднанні   з   по   батькові   та   прізвищем   ім'я   вимовлялося
гармонійно.
Багато   хто   називає   малюка,   вперше   побачивши   його,   внутрішньо
розуміючи,   що   тільки   це   ім'я   йому   підходить.   Важливо,   щоб   обране   ім'я
подобалося обом батька.
ГЛАВА 2 СУЧАСНІ ТЕНДЕНЦІЇ ВИБОРУ ІМЕНІ ДИТИНІ
2.1. Особливості вибору імені у нашому краї 15
Ім’я та характер, ім’я та моральний вміст особистості, ім’я та доля
людини   –   чи   існує   між   такими   поняттями   зв’язок?   Над   цим   питанням
замислювалися ще наші пращури та відповідали на них позитивно.
Людина,   її   ім’я,   сутність,   лінія   поведінки,   її   майбутнє   нерозривно
пов’язані між собою.
Ім’я ототожнюється з людиною, через нього вона усвідомлює сама себе
та   спілкується   з   навколишнім   середовищем.   Якщо   звучання   імені   людини
може   викликати   в   інших   людей   будьяке   почуття,   то   це   почуття   буде
автоматично переноситися на власника цього імені.
Можна вирізняти основні моменти впливу імені на психіку людини:
1) Підсвідоме сприйняття слова через його ритмічність, пластичність,
мелодійність. Через несвідомість такого впливу від нього доволі важко буває
визволитися.
2)  Розповсюдженість.  При   цьому   сила   впливу   імені   тим   більша,   чим
менше воно вживається.
3) Асоціації, пов’язані з іменем.
4) Образ героїв історії та культури, що мали це ім’я.
5) Конкретна суть та значення імені як слова.
Ім’я   людини  –  це   деяка   матриця   особистості,  яка   припускає   певний
зв'язок з навколишнім середовищем. Не можна бути достеменно впевненим,
що   цей   зв'язок   проявиться   в   житті   людини   повною   мірою   –   дуже   багато
залежить від виховання людини, її особистої праці над собою; але все ж таки
енергія,   що   міститься   в   людському   імені,   безсумнівно,   буде   впливати   на
людину   та,   визначивши   її   характер,   цю   енергію   можна   з   успіхом
використовувати для досягнення тих чи інших цілей.
Володіючи   цією   інформацією   розглянемо   характеристики   імен   учнів
Красноперекопської загальноосвітньої школи IIII  ступенів № 5.
Значення та характеристика імен дівчат 11 – Б  класу 16
Анастасія  –  жіноче від чоловічого імені Анастас (грецьке,  anastasis  –
воскресіння).
Дівчинці   з   таким   ім’ям   визначено   бути   найвродливішою,   самою
найтендітнішою.   Її   люблять   у   дитсадку,   у   школі   –   скрізь.   Вона   ніколи   не
зрадить, не буде злою, мстивою, а навпаки, вона беззахисна перед хитрими,
злими  людьми.  Її  легко   обдурити  чи   образити.  Дівчина   з  цим   ім’ям   росте
мрійливою,   любить   казки.   У   неї   добре   розвинута   уява.   Анастасія,   що
народилась влітку, має характер дружній, чуйний.
Вікторія – латинське, Victoria – перемога.
Це   спокійна,   врівноважена   дитина.   Вона   дуже   часто   схожа   на   свого
батька.   Її   внутрішня   невпевненість   у   собі   поступово   переростає   у   спроби
самоствердження, що інколи приймають дивакувату форму. Вона довірлива та
відверта, заради близьких людей готова на будьякі жертви.
Катерина – грецьке, katharios – чистий.
Запаслива,   трохи   жадібна.   Катя   самолюбива,   важко  переносить   коли
успіх інших перевершує її досягнення. Вона одна з найкращих учениць класу.
Характер у цієї дівчини неспокійний, тривожний, вона переживає з будьякого
приводу. У багатьох галузях може бути добрим працівником. Катерина, що
народилася   весною   трохи   примхлива   та   неврівноважена.   Але   це   з   роками
минає, вона стає серйозною та розважливою.
Марина – латинське, marina – морська.
Трохи   гордовита   дівчинка.   Має   важкий   характер.   Намагається
підкорити всіх домашніх собі, але дуже часто піддається впливу більш сильної
людини.   Розумна,   смілива,   веселої   вдачі   ця   дівчина   має   сильне   почуття
власної   гідності.   «Весняна»   романтична,   загадкова.   На   кухні   вона   гарна
господиня. Марина любить, коли на неї спрямована вся увага. Марина, що 17
народилася   весною,   може   працювати   де   завгодно,   але   більш   за   все   їй
підходить робота у сфері обслуговування.
Ірина – давньогрецьке, що означає мир, спокій
У дитячі роки Ірина самостійна й рішуча. Прагне більше перебувати в
товаристві батька, ніж матері. Має гарні здібності, і навчання не жадає від
її   особливих   зусиль.   Здатна   реально   підходити   до   оцінки   навколишньої
її дійсності. Любить читати фантастичні романи й детективи, захоплюється
спортом. Проливати сльози, співпереживаючи героям книги, ніколи не буде,
тому що почуття сентиментальності їй не властиве, навпаки, у її характері
присутня жорстокість. Після закінчення школи для Ірини важливим моментом
у   житті   стає   придбання   спеціальності,   а   потім   і   професійний   ріст.
Відповідально підходить до виконання будьякої роботи
Олена  догречеського походження,  означає світло, факел, або ж світла,
сонячна, іноді сяюча, і обрана.
Маленька Олена любить казки. Тримається дещо замкнуто, серед дітей
тримається   відокремлено,   живе   своїм   внутрішнім   світом.   Дуже   довірлива.
Доброта Олени не носить активного характеру.
  Їй подобається краса в речах. Уроки вчить час від часу, але, маючи
гарну пам'ять, устигає по всіх предметах. Характером більше схожа на батька.
Замолоду робить враження замкнутої й соромливої, але при більш близькому
знайомстві можна побачити в ній життєрадісну, емоційну натуру з багатою
фантазією. Найбільших успіхів Олена домагається в професіях, де потрібне
вміння спілкуватися з людьми.
Ангеліна  – жіноче від латинського чоловічого імені Ангелус, в свою
чергу, походить від грецького «Ангелос» – «вісник, ангел».
Європейська форма цього імені – Анжеліка і Анжела. Ангеліна вміло
поєднує   в   собі   веселу   вдачу   і   відстороненість,   гострий   розум   і   спокій.  У
родині Ангеліни батьки можуть не ладити один з одним і нерідко розходяться. 18
Складні відносини між батьком і матір'ю накладають відбиток на характер
дівчинки.   Вона не розраховує ні на чию допомогу, покладається тільки на
себе.   Буває   дратівливою,   впертою,   непоступливою.   Школу   відвідує   без
особливого бажання й учиться так собі.
Владислава  –   славянське,   означає   «славна   владичиця»   або   що
«володіє славою».
Яку   б   зменшувальну   форму   свого   імені   не   вибрала   Владислава
Влада, Лада або навіть Слава  все одно в її характері найчастіше переважають
упевненість в собі, цілеспрямованість і жвавість характеру. Взагалі, вона дуже
честолюбна і емоційна, як правило, має швидкий розум і живу уяву, а у разі
потреби   уміє   проявити   необхідну   твердість.   У   неї   дійсно   багато   шансів
добитися успіху і зробити своє життя досить нормальним, тим більше що її
прагнення до лідерства не припускає владності. Створюється враження, що
натяк, що міститься в імені Влада, на владу вже задовольняє честолюбство і
не потребує підтвердження практикою, так що Владі не треба нікого особливо
підпорядковувати своїй волі, набагато краще просто залишатися самостійною
і незалежною серед таких же самостійних людей.
Єлизавета   давньоєврейське, означає «Божа клятва, обітниця Богу»
(почитаюча Бога).
  Єлизавета      непосидюча   дитина,   не   може   спокійно   всидіти   навіть
однієї хвилини. Вона всюди хоче встигнути, усе довідатися. Однокласники
люблять її за веселий характер, вірну дружбу. Прагне відвідувати всі гуртки
рукоділля,   які   тільки   можливі,   зуміє   зшити   плаття   для   своєї   улюбленої
ляльки. Намагається створити про себе враження краще, ніж вона є насправді.
Їй здається, що люди ставляться до неї гірше, ніж вона того заслуговує, тому,
намагаючись   самоствердитися,   робить   іноді   екстравагантні   вчинки.   У
жіночому товаристві намагається стати лідером, але із друзями й близькими
м'яка й чуйна. 19
Значення та характеристика імен хлопців 11  Б класу
Олександр  –   грецькою  alexo  –   захищаю   і  aner  –   чоловік,   мужній
оборонець і захисник людей.
Він завжди рішучий, дотепний, товариський. Але нерідко буває різким
та запальним. Тому, хто намагається впливати  на нього з позиції сили, не
варто розраховувати на успіх. На перший погляд у нього є велика сила та він
може   прикласти   усі   зусилля   для   того,   щоб   досягнути   мети,   але   у   його
рішучості   присутня   частка   сумнівів.   Олександр   боїться   невідомості,   дуже
часто боїться невдач. Дружбу сприймає глибоко. Везіння та щаслива  доля
допомагають йому вибиратися з неприємних ситуацій.
Павло – латинською paulus – малий.
Його   характер   дуже   непростий,   але   спілкуватися   з   ним   легко   та
приємно. В роботі він винахідливий, більш за все цінує істину, красу, добро.
Дуже   ревнивий,   але   здатен   пробачати.   Не   робить   поспішних   вчинків,   не
поспішає у надзвичайних ситуаціях. У Павла конкретні бажання та цілі, котрі
йому вдається здійснити. Має силу волі, але все залежить від його настрою.
Має гарне почуття гумору.
Олексій – давньогрецьке,  означає «захищати».
Це ім'я дасть синові спокійна й тиха жінка. Хоча із самого дитинства
Олексій дуже прив'язаний до матері й багато в чому схожий на неї, однак
відразу ж починає відчувати себе захисником матері, а в більше дійшлий вік
може   стати   захисником   і   для   інших   жінок.   Олексій   воліє   бути   людиною
справи   й   менше   займатися   розмовами.   У   дитинстві   він   звичайно   не   є
заводилою, але його думка має часом вирішальне значення.  Дорослий Олексій
старанний   у   будьякій   справі,   якою   займається,   і   із   задоволенням   робить
навіть   кропітку   роботу.  Він  завжди   прагне   до  досконалості   й  домагається
успіхів у будьякій справі  виробництві, науці, спорті, бізнесі. Олексій не 20
позбавлений честолюбства й завдяки цьому домагається гарного положення в
суспільстві.
Віктор   латинське,  означає «переможець».
Віктор      довірливий   хлопчик,   вірить   усьому,   що   говорять   йому
дорослі.   Довідавшись   про   обман,   він   сильно   засмучується,   Віктор   не
злопам'ятний, швидко забуває образи й знову з довірою ставиться до людей.
Можна намагатися змусити Віктора займатися музикою, наприклад, навчати
грі на піаніно або скрипці, але малоймовірно, що з Віктора вийде професійний
музикант. Щирий інтерес у хлопчика будуть викликати книги про індіанців і
фільми   про   розвідників.   Небезпечні   пригоди   викликають   у   нього   більше
почуттів і емоцій, ніж абстрактні музичні образи.  Ставши дорослим, Віктор
буде вибирати професію, більше пов'язану із чимсь конкретним і відчутним. З
нього   вийде   гарний   електрик   або   шофер.   Він   може   стати   професійним
футболістом, домогтися успіхів у стрілянині з лука. Якщо ж Віктор стане
художником, то швидше за все він віддасть перевагу графіці.
Роман   латинське, означає «римський, римлянин».
У   дитинстві   Роман   часто   хворіє,   можливі   навіть   небажані
ускладнення,   тому   батькам   необхідно   стежити   за   здоров'ям   хлопчика.   У
зв'язку із частими пропусками занять   Роман може погано вчитися в школі,
тут   теж   йому   може   знадобитися   допомога.   Роман   не   терпить   у   житті
однаковості.   Він   раптово   може   перервати   навчання   в   інституті   й   піти
працювати. Чимсь захопившись, він загоряється й намагається захопити своєю
витівкою інших.
Валерій   латинське означає «бути здоровим».
Характер   Валерія   з   раннього   дитинства   доставляє   батькам   багато
хвилювань.   Валерій   любить   рухливі   ігри,   із   задоволенням   бігає,   лазає   по
деревах. Для гостроти відчуттів він може перебігти дорогу перед машиною,
уночі відправитися в якенебудь глухе місце в надії зустріти там примару. 21
Такі забави Валерія можуть викликати в батьків головний біль і прискорене
серцебиття. Книги Валерій любить читати відповідні свої неспокійній натурі.
Йому подобаються пригоди й фантастика.  Валерій   улюбленець  батька.  З
матір'ю відносини рівні. Він вислухує всі її наставляння, не сперечається, але
наставляння її виконує не завжди.
У   нашому   дослідженні   проаналізовано   антропонімічний   матеріал,
отриманий   з   анкет   учнів   школи.   У   класі   навчається   25   осіб,   однак   брали
участь   у   дослідженні   лише   15   учнів,   з   них   9   дівчат   (9   жіночих   онімів),
6 хлопців (6 чоловічих онімів).
Варто зауважити, цей масив антропонімів неоднорідний, і у складі цих
імен   можна   виділити   кілька   пунктів.   Найбільш   численною   групою   є   імена
християнські  (релігійні, візантійські). Імена  такого  типу  прийшли  до  нас  з
різних мов: латинської, грецької, давньоєврейської. Розглянемо імена цього
типу, які ми отримали з анкет респондентів.
Усього   15   антропонімів:   латинські   –   6   (   Вікторія,   Марина,     Павло,
Віктор,   Роман,   Валерій),   давньоєврейські   –   1   (Єлизавета),   грецькі
(давньогрецькі) – 7 (Анастасія, Катерина,   Ірина, Олена,   Ангеліна Олексій,
Олександр) , слов’янські – 1 (Владислава).   Це дало змогу нам відокремити
типи імен за походженням.
Нами було проаналізовано 15 анкет учнів 11 класу   загальноосвітньої
школи    IIII    ступенів   №   5   з   них   9   дівчат   (9   жіночих   онімів),   6   хлопців
(6 чоловічих онімів) (Додаток № 1). Серед респондентів ми виділили наступні
чинники: родинні традиції; релігійний чинник; подібність імен;  фактор моди.
У анкеті їм було запропоновано відповісти на такі запитання:
 За якими традиціями надаються імена в Україні, Криму?
 За якими традиціями надаються імена у Вашій родині?
 Чи знаєте Ви походження власного імені?
  Які імена популярні сьогодні серед населення? 22
2.2. Порівняльний аналіз мотивів вибору імен
Аналіз отриманих відповідей на вищезазначені запитання показав,   що
сьогодні активно відбуваються зміни у процесі найменування дітей. Так, на
питання:   «За   якими   традиціями   надаються   імена   в   Україні?»   переважна
більшість   учнів   відповіли,   що   у   наші   дні   значна   кількість   імен,   якими
називають   новонароджених,   належить   до   системи   традиційних   імен,
успадкованих від попередніх поколінь. Основними мотивами при виборі імені
є родинна традиція, милозвучність імені, легкість у вимові та вшануванням
іменем   дитини   видатних   осіб.   Водночас   питання   «За   якими   традиціями
надаються імена у Вашій родині?» показало, що 87, 74 % опитуваних зі всієї
вибірки володіють інформацією наступного характеру: право вибирати ім’я в
нашій   родині   залишається   за   батьками.   Питання   «Які   імена   популярні
сьогодні серед населення?» дозволило підсумувати зазначене в анкетах учнів
й отримати відповідь: на протязі 10  ти, а то й більше років розповсюджені
такі імена – жіночі: Олександра, Софія, Марія. Останнім часом популярними
стають   імена:  Поліна,   Арина,   Христина,   Наталія.   Серед   чоловічих   імен
переважають: Богдан, Максим, Дмитро, Кирило, Сергій, Олександр.
Проведене дослідження   свідчить, що антропоніми  учнів, які зазнали
впливу різноманітних чинників, активно функціонують у часі. Проте, незначна
кількість   опитуваних   все   ж   таки   недостатньо   обізнані   щодо   мотивів   їх
найменування.  Їх знання обмежуються лише тією інформацією, яка дійшла до
нашого часу, передаючись із покоління в покоління та видозмінюючись.
Особливої   уваги   потребує   вивчення   питань   мотиваційного   підґрунтя
вибору особового імені. Вибір найменування дитини – це важливий процес,
який відображає антропонімічні уподобання мешканців певної країни, регіону. На цей процес впливає велика кількість факторів. Не зважаючи на важливість
вивчення цього питання, воно й досі залишається мало вивченим.
23
ВИСНОВКИ
У  науководослідницькій  роботі ми мали на меті визначити  характерні
особливості надання імені,  її вплив на долю людини, також  проаналізувати
основні мотиви вибору імен учнів загальноосвітньої школи                          м.
Красноперекопська.   Джерелами   фактичного   матеріалу   послугували   дані,
отримані шляхом анкетування, проведеного серед учнів.
Теоретичною основою для  розв’язання поданих завдань постали праці
таких науковців: Л.Г. Скрипник, Н.П. Дзятківської, Белей Л.О., Масенко Л.Т.,
П. Чучки, П. Флоренського.
У першому розділі роботи нами була розглянута історія походження
імен. Визначено основні чинники, що впливають на вибір імені для дітей в
українських родинах. Зосереджена увага на народних звичаях та прикметах,
пов’язаних з обиранням імені для дитини.
Другий  розділ   був присвячений     практичній  частині,  що  передбачала
виявлення саме сучасних тенденцій найменування дітей. 24
Вивчивши     теоретичну   основу   обраної   теми   та   зіставивши   його   з
сучасними   умовами,   ми   виявили   необхідність   проведення   аналізу   мотивів,
якими послуговувались інформанти, надаючи ім’я дитині з точки зору учнів.
Виходячи з отриманих даних, дійшли висновку, що антропоніми учнів
загальноосвітньої школи, які зазнали впливу різноманітних чинників, активно
функціонують   у   часі.   Окрім   цього   було   виявлено   недостатнє   володіння
інформацією щодо значення дітьми походження власних назв.
Результати   дослідження   доводять   необхідність   формування
пізнавального інтересу до процесу виникнення, утворення імен   як найвищої
цінності, добутої людством.
СПИСОК  ВИКОРИСТАНОЇ ЛІТЕРАТУРИ
1. Белей Л.О. Ім'я для дитини в українській родині: Словникдовідник. —
Ужгород: Закарп. крайове тво «Просвіта», 1993.— 117с.
2.   Ивашко   В.А.   Социолингвистический   и   психолингвистический   анализ
ситуации выбора имени при наречении: автореф. дис. на соиск. науч. степени
канд.   филол.   наук:   10.02.19   «Общее   языкознание»   /   Ивашко     Владимир
Андреевич; Одесский гос. унт им. И.И. Мечникова. – Минск, 1978. – 20 с.
3. З історії власних імен. — У кн.: Культура української мови: Довідник. —К.:
Либідь, 1990. — 168 с.
4. Масенко Л. Г. Українські імена і прізвища. — К.: Тво «Знання» УРСР,
1990. —48 с. 25
5.  Осташ P.  І. Типи  імен  за  походженням. — У кн.:  Міжетнічні  зв'язки  в
українській антропонімії XVII ст.: (Реєстри всього Війська Запорізького 1649
р. і мовнотериторіальні контакти). — К.: Наук, думка, 1989. —С. 118—124.
6. Питання сучасної ономастики. — К.: Наук, думка, 1976. —244 с.
7. Скрипник Л.Г., Дзятківська Н.П. Власні імена людей. Словникдовідник. К.:
Наукова думка, 1996. – 335 с.
8. Толстой Н.И. Имя в контексте народной культуры / Н.И. Толстой, С.М.
Толстая // Язык о языке: [сб. ст.  / под  общ. рук.  и ред. Н.А. Арутюновой]. –
М.: Языки русской культуры, 2000. – С. 597625.
9. Федас Й. Історія, культура, краса імен // Народна творчість та етнографія.
—1988. —№ 2. —С. 77 —79.
10. Хигир Б.Ю. Как правильно назвать ребенка./ Б.Ю. Хигир. – М.: Астрель:
АСТ, 2007. – 349 с.
11. Чучка П. П. Слов'янські особові імена українців : історикоетимологічний
словник. —Ужгород: Ліра, 2011. — 428 с
12.   Чучка   П.П.   Антропонімія   Закарпаття:   [монографія]   /   Павло   Павлович
Чучка. – К. : ТОВ «Папірус», 2008. – 671 с.

file_name: Роль імені в житті людини.doc

воспитательная работа

group: Дисциплины

доп. образование детей

group: Другое

title: Педагогическое мастерство